П О С Т А Н О В А
                                  І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
23 травня 2022 року                                                                                           м. Київ
         
Справа № 754/16755/21
Провадження: № 22-ц/824/5361/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Вербової І.М., Нежури В.А.,
 
 розглянувши в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Власенка Артема Олександровича в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»
 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Грегуль О.В.,
 у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,                                               
 
в с т а н о в и в :
 
У листопаді 2021 року АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач, Банк) звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приват банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 17.01.2011  року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним  та банком договір про надання банківських послуг (далі - договір), що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором шляхом відкриття карткового рахунку. Відповідач при укладанні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Також  відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Однак, відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків за договором кредиту, внаслідок чого у нього станом на 18.10.2021 року виникла заборгованість  у розмірі 28 368,71 грн, з яких: 22 297,99 грн - тіло кредиту (в т.ч. прострочене), 6070,72 грн - прострочені відсотки. 
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» за договором про надання банківських послуг № б/н від 17.01.2011 року 22 297,99 грн заборгованості за тілом кредиту та судовий збір у розмірі 2270 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
 Не погодившись із таким судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, ОСОБА_2 в інтересах АТ КБ «Приватбанк»подав  апеляційну скаргу,  в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права,  просив скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що позичальник висловив свою згоду на укладення договору, отримання кредитної картки «Універсальна», що підтверджено його особистим підписом. Відповідно до укладеного кредитного договору відповідачу відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт. Суд першої інстанції  дійшов помилкового висновку про те, що вимоги банку щодо стягнення заборгованості за процентами є недоведеними, оскільки не врахував, що при укладенні кредитного договору між сторонами були досягнуті усі істотні умови договору, і відповідач  був повідомлений про умови кредитування, процентну ставку за користування кредитними коштами й інші санкції за порушення умов договору, у тому числі,розмір процентів, що зазначено у довідці про умови кредитування, якапідписанапозичальником,та наявна у матеріалах справи.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше став розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних про стягнення прострочених відсотків, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.
17.01.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та   ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем у справі (а.с.27).
Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 30 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем, базова процентна ставка у місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році) становить 3 %, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. (а.с. 28)
Згідно довідки банку ОСОБА_1 було надано 10 кредитних карткок, остання з яких з  терміном дії до липня 2021 року (а.с. 26)
Згідно розрахунку заборгованості, станом на 18.10.2021 року заборгованість відповідача перед банком складає 28 368,71 грн, з яких: 22 297,99 грн - тіло кредиту (в т.ч. прострочене), 6070,72 грн - прострочені відсотки. 
Задовольняючи частково позов АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 22 297,99 грн. Разом із тим, банком не доведено факту досягнення між сторонами домовленостей про сплату відсотків.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Обґрунтовуючи свої  позовні вимоги про стягнення прострочених відсотків, банк зазначав, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, згідно п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна» та 84% для картки «Універсальна голд».
На підтвердження своїх вимог банк до матеріалів позовної заяви надав довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 30 днів пільгового періоду.
 Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
   За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
   Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
   Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
   Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
   Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
   Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
   Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
   Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
  Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
   Як убачається із матеріалів справи, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» встановлено лише базову процентну ставку  3% в місяць, яка нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів в році.
 В той же час, наданий банком розрахунок заборгованості свідчить про те, що з 01.06.2015 року нарахування банком процентів на непрострочену заборгованість відбулось за ставкою 3,5 %,  а прострочених процентів на прострочену заборгованість з 01.03.2021 року - за ставкою 84%, що не передбачено довідкою про умови кредитування, яка була підписана відповідачем.
Вказаних умов кредитування, зокрема, щодо зміни базової процентної ставки та розміру процентної ставки, яка нараховується на прострочений кредит, не містить і підписана відповідачем анкета-заява.
Окрім того, в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження того факту, що відповідач був ознайомлений та погодив редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, що почала діяти з 01.03.2019 року, та яка передбачає нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту в розмірі 86,4% для картки «Універсальна» та 84% для картки «Універсальна голд».
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про  відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку  по сплаті заборгованості за простроченими відсотками.
Суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, а ухвалене у справі  судове рішення відповідає критеріям законності і обґрунтованості.
Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення прострочених відсотків.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених підстав, колегія суддів доходить висновку, що відсутні правові підстави для скасування  рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року, а тому апеляційна скарга Власенка А.О. в інтересах АТ КБ «Приват банк» задоволенню не підлягає. 
 
Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382-384 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну Власенка Артема Олександровича в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   

Головуючий                                                                                             Т.О. Невідома

Судді                                                                                                          І.М. Вербова 

                                                                                                                   В.А. Нежура