Ухвала
 
10 травня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 234/13530/20
провадження № 61-4064ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у місті Краматорську Донецької області про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди та моральної шкоди, заподіяних внаслідок нарахованої, але не виплаченої пенсії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у місті Краматорську Донецької області про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди та моральної шкоди, заподіяних внаслідок нарахованої, але не виплаченої пенсії.
Позов мотивовано тим, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі № 200/5050/19-а зобов`язано УПФУ 
у м. Краматорську відновити виплату пенсії позивачу та сплатити заборгованість з пенсії за період з 01 червня 2016 року по 31 серпня 2018 року. Рішення набрало законної сили 14 серпня 2019 року. Однак до теперішнього часу рішення не виконано.
Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі 
№ 200/14027/19-а від 05 лютого 2020 року встановлена протиправна бездіяльність УПФУ у м. Краматорську Донецької області щодо невиконання рішення суду від 10 червня 2019 року у справі № 200/5050/19-а та вирішено стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджену суму заборгованості з пенсії станом на 05 лютого 2020 року в розмірі 146 334,10 грн за період з 01 червня 2016 року по 31 липня 2018 року. Рішення набрало законної сили 02 квітня 2020 року, однак до теперішнього часу рішення також не виконано.
Зазначала, що невиплачена їй з вини УПФУ м. Краматорська заборгованість з пенсії в розмірі 146 334,10 грн є неотриманим доходом, упущеною вигодою, яка входить до складу збитків, що є предметом у вказаній справі.
Уточнивши позовні вимоги, остаточно просила:
 
- безспірно списати кошти державного та місцевого бюджетів з держави України в особі УПФУ у м. Краматорську Донецької області або з рахунку УПФУ у м. Краматорську збитки у вигляді упущеної вигоди (майнову шкоду) у розмірі 
146 334,10 грн, які заподіяні протиправними діями УПФУ у м. Краматорську Донецької області щодо невиплати нарахованої пенсії за період з 01 червня 
2016 року по 31 липня 2018 року на її користь;
- безспірно списати кошти державного та місцевого бюджетів з держави України в особі УПФУ у м. Краматорську Донецької області або з рахунку УПФУ у м. Краматорську моральну шкоду у розмірі 3 000 EURO у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату виплати такої шкоди;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати керівника УПФУ у м. Краматорську подати звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 
2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України та Управління Державної казначейської служби України у 
м. Краматорськ про стягнення упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Додатковим рішенням Краматорського міського суду Донецької області 
від 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення та зобов`язання керівника УПФУ у м. Краматорську подати звіт про виконання судового рішення.
Постановою Донецького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецької області про відшкодування моральної шкоди, скасовано.
Позов ОСОБА_1 в частині вимог до Держави України в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецької області про відшкодування моральної шкоди задоволено.
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецької області, 20 000,00 грн.  В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
03 березня 2022 року ОСОБА_1 , через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні вимоги про списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на її користь в рахунок відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (доходу), заподіяної протиправною поведінкою Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецької області 146 334,10 грн і в цій частині передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, а в решті постанову апеляційного суду залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Отже, положеннями вказаної норми передбачено, що підставою касаційного оскарження є неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку Верховного Суду про застосування норми права саме у подібних правовідносинах. 
 
Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини 2 статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
 
Зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з обґрунтуванням наявності таких підстав.
 
Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно звернути увагу, що наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (якщо суд не дослідив зібрані у справі докази), може бути підставою для скасування судового рішення лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам закону, не наводить передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.
 
У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Враховуючи те, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, така скарга підлягає поверненню заявнику.
 
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

 
Керуючись статями 389, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у місті Краматорську Донецької області про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди та моральної шкоди, заподіяних внаслідок нарахованої, але не виплаченої пенсії, повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                         В. В. Сердюк