Номер провадження: 33/813/440/22
Номер справи місцевого суду: 496/5647/21 
Головуючий у першій інстанції Галич О. П. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря судового засідання Воронової Є.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Герасимової Т.І., в інтересах ОСОБА_1 ,на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 13.01.2022 року відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.
В постанові суду встановлено, що 05 листопада 2021 року о 15 год. 06 хв., ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на транспортному засобі «Volkswagen it 46», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Одеська область, Біляївський район, автодорога М-05 «Київ-Одеса», 452 км+800м СП «Дачне», з метою одержання прибутку, не маючи на те дозвільних документів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Герасимова Т.І., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію постанови ОСОБА_1 не отримував та дізнався про неї з ЄДРСР.
Також в апеляційній скарзі, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена із суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права, а також висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки:
- ОСОБА_1 не займався підприємницькою діяльністю та станом на складення адміністративного протоколу господарську діяльність не здійснював, не був і не є суб`єктом господарювання;
- транспортний засіб «Volkswagen it 46», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 , та на підставі договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , останній використовує вказаний транспортний засіб при здійсненні ним господарської діяльності та має ліцензію на право здійснення пасажирських перевезень;
- в матеріалах справи відсутні докази факту передавання грошових коштів за послуги перевезення.
До того ж, захисник зазначає, що необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його захисник були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак у судове засідання не з`явились, вважаю, що розгляд апеляційної скарги має бути проведений без їх участі, а також без фіксації процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Так, з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції справа була розглянута 13.01.2022 року за відсутністю ОСОБА_1 .
В матеріалах справі наявні відомості про направлення ОСОБА_1 копії постанови, однак відсутні дані про отримання ним копії постанови.
Таким чином, знаходять підтвердження доводи клопотання про те, що ОСОБА_1 своєчасно не міг оскаржити постанову суду, так як своєчасно не отримував її, що є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Крім того, в апеляційній скарзі захисник вказує, що ОСОБА_1 ознайомився з постановою лише 24 січня 2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а з апеляційною скаргою звернувся 31.01.2022 року.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ОСОБА_1 з поважних причин і підлягає поновленню, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, яке випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд.
Крім того, у відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд першої інстанції згідно вимог статей 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.
Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, безпосередньо дослідив протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 079660 від 05.11.2021 року, відеозапис з місця події та рапорт інспектора роти №6 взводу №1 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції Золотар О. від 05.11.2021 року.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 079660 від 05.11.2021 року вбачається, що 05.11.2021 року о 15 год. 06 хв., ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на транспортному засобі «Volkswagen it 46», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Одеська область, Біляївський район, автодорога М-05 «Київ-Одеса», 452 км+800м СП «Дачне», з метою одержання прибутку, не маючи на те дозвільних документів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення серії АА №079660 від 05.11.2021 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що в апеляційній скарзі не оспорюється.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, забезпечив своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин інкримінованого правопорушення в точній відповідності з законом, в повному обсязі перевірив докази наявні в матеріалах справи.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що доказами наявними в матеріалами справи доведено об`єктивну та суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,в зв`язку з чим посилання в апеляційній скарзі на ці обставини є неспроможними.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що транспортний засіб «Volkswagen it 46», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 , та на підставі договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , який використовує вказаний транспортний засіб при здійсненні ним господарської діяльності та має ліцензію на право здійснення пасажирських перевезень, а ОСОБА_1 є водієм на підставі договірних зобов`язань, з огляду на наступне.
В даному випадку на думку апеляційного суду не має суттєвого правового значення та не може бути підставою для закриття провадження в даній справі, те що транспортний засіб «Volkswagen it 46», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуває в оренді ФОП ОСОБА_3 , який має ліцензію на право здійснення пасажирських перевезень, оскільки особисто ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності не зареєстрований як фізична особа підприємець та немає документів дозвільного характеру.
Крім того, до апеляційної скарги не додано жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є водієм на підставі договірних зобов`язань з ФОП ОСОБА_3 .
Апеляційний суд також не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки він підприємницькою діяльністю не займався, тому що не є суб`єктом господарювання, з огляду на наступне.
Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є об`єктивною стороною правопорушення.
Стаття 3 ГК України визначає, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
У відповідності до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
За змістом ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.
Окрім того, ст. 6 ч. 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.
Тобто, з наведених вимог чинного законодавства вбачається, що обов`язковою умовою належного перевезення пасажирів транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, який ОСОБА_1 не надав.
Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення тому, що необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів, є необґрунтованими, оскільки згідно відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував та підтвердив працівникам поліції, що займається перевезенням пасажирів на постійній основі.
Апеляційний суд також, звертає увагу, що відсутність даних про вилучення у ОСОБА_1 грошових коштів, отриманих ним, у зв`язку з наданням послуг, не спростовує висновок суду першої інстанції про вчинення адміністративного правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
За таких обставинах, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам законодавства, підстав для її скасування під час розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 7, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання захисника Герасимової Т.І., в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити захиснику Герасимової Т.І., в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 13.01.2022 року.
Апеляційну скаргу захисника Герасимової Т.І., в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 13.01.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов