ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2022 року                                   м.Дніпро                              Справа №  904/7878/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),        
суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 (повний текст складений 17.11.2021, суддя Бєлік В.Г.) у справі №904/7878/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля",                      м. Павлоград, Дніпропетровська область 
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця",               м. Дніпро 
про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 7 274,68 грн 

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля " звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на свою користь вартості недостачі вантажу в сумі 7 274,68 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не забезпечив схоронність вантажу під час перевезення у вагонах №№ 68604420, 60355807, 53577813, 56236201, про що були складені комерційні акти №476906/1846 від 12.11.2020, №476906/1835 від 11.11.2020, №476906/2186 від 16.12.2020, №466707/610 від 14.11.2020.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 у справі №904/7878/21 позов задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" вартість недостачі вантажу в розмірі 7 274,68 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано обґрунтованістю та правомірністю заявлених позовних вимог та відсутністю доказів наявності несправностей на спірних вагонах в технічному відношенні, які б призвели до втрати вантажу на шляху їх слідування. Судом першої інстанції встановлено, що спірний вантаж був прийнятий залізницею без зауважень, а прибуття вантажу з недостачею відбулось у технічно справних вагонах, що встановлено комерційними актами, тому саме відповідач має нести відповідальність за втрату вантажу.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 у справі №904/7878/21   та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
-          відповідно до комерційних актів №476906/1835 від 11.11.2020, №476906/2186 від 16.12.2020, №466707/610 від 14.11.2020 на підставі вимог ст. 31 Статуту залізниць України відповідальність у повному обсязі повинен нести вантажовідправник (Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля»);
-          факт технічної несправності вагонів підтверджується актами про технічний стан вагонів форми ГУ-106 №№1, 26, 27;
-          згідно комерційного акту №476906/1846 від 12.11.2020 нестача вантажу у вагоні №68604420 відсутня;
-          відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним до перевезення цього вантажу.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2021 для розгляду справи № 904/7878/21   визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Орєшкіна Е.В., судді Чус О.В., Подобєд І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2022 зазначеною колегією суддів після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021   у справі №904/7878/21; розгляд апеляційної скарги визначено провести у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; встановлений Приватному акціонерному товариству "ДТЕК Павлоградвугілля " строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 28.02.2022.
Позивач отримав ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2022 – 27.01.2022, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався.
09.03.2022 від відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до усунення обставин, які пов`язані із запровадженням воєнного стану в Україні.
Апеляційний господарський суд відмовляє відповідачу в задоволенні зазначеного клопотання з огляду на те, що справа №904/7878/21 розглядається в порядку письмового провадження без виклику сторін, свою позицію відповідач виклав у поданій апеляційній скарзі, тому його процесуальні права, пов`язані із викликами та повідомленнями, не порушуються.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14.06.2022 у зв`язку з припиненням повноважень судді Подобєда І.М. по справі №904/7878/21 здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшікної Е.В., суддів Чус О.В., Кощеєва І.М.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволенню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що 25 лютого 2020 року між Акціонерним товариством “Українська залізниця” (перевізник) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник) укладений договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір).
Даний договір було укладено шляхом приєднання до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, редакція якого розміщено на офіційному сайті Відповідача http://uz-cargo.com/contractcarriage.html. Укладання договору підтверджується Повідомленням про укладання договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом                                            № 99-00178353/2020-001 від 13.03.2020.
Згідно п. 1.1. договору його предметом є організація та здійснення перевезення   вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.
Пунктами 1.3, 1.4 договору перевезення передбачено, що перевезення - це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому договором порядку. Перевезення оформлюється накладною відповідно до договору, Статуту залізниць України, Збірника тарифів та Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, Правил перевезення вантажів, СМГС, КОТІФ відповідно. Надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.
Відповідно до п. 1.5. договору він є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно п. 1.6. договору він, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).
Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору (п. 1.7. договору).
Положеннями п. 1.9. договору визначено, що перевізник за результатом розгляду заяви (акцепту) направляє другій стороні у власній інформаційній системі повідомлення з накладенням КЕП:
-          або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин для такого повернення;
-          або про дату укладення договору, присвоєння замовнику коду замовника як платника, коду вантажовідправника/вантажоодержувача. Код платника є номером договору з замовником.
До отримання повідомлення про укладення договору, друга сторона має право відкликати свою заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір.
Відповідно до п. 2.1.1. договору замовник зобов`язався надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів (далі - система планування перевезень) з проставленням ознаки, що містить умови надання послуг за наявності.
Згідно п. 2.2.1. договору замовник має право на власний розсуд укладати договори з третіми особами (вантажовідправниками, вантажоодержувачами, платниками, експедиторами, митними брокерами, особами, що володіють транспортними засобами, портовими операторами та іншими), відповідаючи за їх дії або бездіяльність перед перевізником як за власні, а також виступати платником в інтересах третіх осіб за договором.
Відповідно до п. 2.3.2. договору перевізник зобов`язався приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації, розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів.
У розділі 4 договору сторони передбачили порядок проведення розрахунків.
Відповідно до п. 5.6. договору перевізник відповідає за шкоду, спричинену вантажу та/або вагонам замовника, відповідно до законодавства.
Згідно п. 8.1. договору сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовується власні інформаційні системи перевізника.
Пунктом 9.5. договору передбачено, що договір укладається в електронній формі. У виняткових випадках, обумовлених правовим статусом замовника, допускається укладення договору в паперовій формі.
Згідно п. 1.10. договору останній є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1. договору.
У період з листопада по грудень 2020 року позивачем за залізничними накладними №№ 47786272, 47794243 (досильна), 47866660, 45935335, 47971304 було направлено на адресу ВП "Запорізька ТЕС" АТ "ДТЕК Дніпроенерго" (станція призначення - Енергодар Придніпровської залізниці) та ВП “Криворізька ТЕС” АТ “ДТЕК Дніпроенерго” (станція призначення – Зелене Поле Придніпровської залізниці)      вантаж - вугілля кам`яне марки г-газовий (вантаж в твердому стані).
Після прибуття вагонів №№ 68604420, 60355807, 53577813, 56236201 на станцію призначення Енергодар Придніпровської залізниці та Зелене Поле Придніпровської залізниці працівниками залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля, про що було складено комерційні акти за № 476906/1846 від 12.11.2020, № 476906/1835 від 11.11.2020, № 476906/2186 від 16.12.2020,                                  № 466707/610 від 14.11.2020.
Відповідно до комерційних актів форми ГУ-22:
-          № 476906/1846 недостача у вагоні № 68604420 складає 1 200 кг;
-          № 476906/1835 недостача у вагоні № 60355807 складає 1 700 кг;
-          № 476906/2186 недостача у вагоні № 53577813 складає 1 700 кг;
-          № 466707/610 недостача у вагоні № 56236201 складає 2 150 кг.
За даними довідок про вартість вугільної продукції:
-          фактична вартість 1 тонни вугілля кам`яного, що перевозилось у вагонах за накладною №47786272, складає 1 847,88 грн з урахуванням ПДВ;
- фактична вартість 1 тонни вугілля кам`яного, що перевозилось у вагонах за накладною №47866660, складає 1 247,58 грн з урахуванням ПДВ;
-          фактична вартість 1 тонни вугілля кам`яного, що перевозилось у вагонах за накладною №45935335, складає 2 134,92 грн з урахуванням ПДВ;
-          фактична вартість 1 тонни вугілля кам`яного, що перевозилось у вагонах за накладною №47971304, складає 1 987,68 грн з урахуванням ПДВ.
З урахуванням зазначеного, позивачем розраховано вартість втраченого вантажу наступним чином:
1) у вагоні №68604420: 69 000 кг х 1% = 690 кг (об`єм норми природної втрати); 1200 кг - 690 кг: 1 000 кг = 0,51 т (об`єм недостачі у тонах за вирахуванням норми природної втрати); 0,51 т х 1 847,88 грн = 942,42 грн з ПДВ (сума вартості недостачі вугілля);
2) у вагоні №60355807: 69 000 кг х 1% = 690 кг (об`єм норми природної втрати); 1700 кг - 690 кг: 1 000 кг = 1,01т (об`єм недостачі у тонах за вирахуванням норми природної втрати); 1,01 т х 1 247.58 грн = 1 260,06 грн з ПДВ (сума вартості недостачі вугілля);
3) у вагоні .№53577813: 69 000 кг х 1% = 690 кг (об`єм норми природної втрати); 1700 кг - 690 кг: 1 000 кг = 1,01 т (об`єм недостачі у тонах за вирахуванням норми природної втрати); 1,01 т х 2 134,92 грн = 2 156,27 грн з ПДВ (сума вартості недостачі вугілля);
4) у вагоні №56236201: 68 300 кг х 1% = 683 кг (об`єм норми природної втрати); 2150 кг-683 кг: 1 000 кг = 1,467 т (об`єм недостачі у тонах за вирахуванням норми природної втрати); 1,467 т х 1 987,68 грн = 2 915,93 грн з ПДВ (сума вартості недостачі вугілля).
Всього позивачем нараховано вартість недостачі в розмірі 7  274,68 грн.
Вантажоодержувачі (ВП “Запорізька ТЕС” АТ “ДТЕК Дніпроенерго” та ВП “Криворізька ТЕС” АТ “ДТЕК Дніпроенерго”) зробили на залізничних накладних переуступні написи відправнику вантажу (Приватному акціонерному товариству “ДТЕК Павлоградвугілля”) на пред`явлення претензії та позову до Акціонерного товариства “Українська залізниця”. Переуступний напис засвідчений підписами директора та головного бухгалтера, печаткою підприємства-вантажоодержувача.
З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензіями про відшкодування вартості нестачі вантажу від 29.01.2021 за № 8/472, від 05.02.2021 за №8/718, від 23.02.2021 за№8/1089, від 19.02.2021 за №8/1022, але відповідач претензії відхилив посилаючись на те, що відправник самостійно визначив придатність рухомого складу та здійснив   завантаження у вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажу, тому є відповідальним за втрату. У відповіді залізниці від 11.03.2021 №МЮ-4/41 відповідачем зазначено про відсутність нестачі вантажу у вагоні № 68604420.
Визначені обставини та несплата відповідачем вартості недостачі вантажу в розмірі 7  274,68 грн стали підставою для звернення з даним позовом до суду. 
Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу   України та ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.
Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.
Як зазначалося вище, Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (відправник) за залізничними накладними зі станцій відправлення Ароматна та Миколаївка - Донецька Придніпровської залізниці на станцію Енергодар, Зелене Поле Придніпровської залізниці здійснено відправлення вагонів на адресу ВП “Запорізька ТЕС” АТ “ДТЕК Дніпроенерго” та ВП “Криворізька ТЕС” АТ “ДТЕК Дніпроенерго” (одержувачі) з вугіллям кам`яним марки г-газове.
Маса нетто вантажу у кожному вагоні зафіксована у відповідних залізничних накладних.
Після прибуття вагонів на станцію призначення Енергодар, Зелене Поле Придніпровської залізниці, працівниками залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України було проведено перевірку стану вантажу та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній, про що складені відповідні комерційні акти:
-          № 476906/1846 недостача у вагоні № 68604420 складає 1 200 кг;
-          № 476906/1835 недостача у вагоні № 60355807 складає 1 700 кг;
-          № 476906/2186 недостача у вагоні № 53577813 складає 1 700 кг;
-          № 466707/610 недостача у вагоні № 56236201 складає 2 150 кг.
При комерційному огляді у зазначених вагонах виявлено: 
- навантаження вище рівня бортів на 10 см ущільнено у вигляді трапецевідної шапки, марковано V-подібними смугами; над 1 та 7 люками навантаження нижче бортів на 20-30 см, нерівномірне, немарковано; вагон цільнометалевий, люка закриті; течі вантажу немає; у технічному відношенні вагон справний; НВР по штатному розкладу не передбачено;
- навантаження на рівні борта, марковано V-образними смугами; ліворуч над 2, 3 люками мається воронкоподібне поглиблення діаметром 180 см, глибиною 70 см; в місці поглиблення маркування відсутнє; з лівої сторони нещільне прилягання кришки 2 люка до армовочного листа проміжної балки, зазор довжиною 50 см, шириною 5 см; на деталях вагону маються сліди просипання вантажу; на момент огляду течі вантажу немає; двері люка закриті; у технічному відношенні вагон справний, про що складено акт ГУ-106 № 26 від 10/11-2020; відсутній вантаж у вагоні вміститися міг; НВР по штатному розкладу не передбачено;
- навантаження на рівні бортів, маркування 5 поздовжніми борознами, потопне; праворуч над 2 та 5 люками є поглиблення 20 см х 20 см; в місцях поглиблення маркування відсутнє; праворуч нещільне прилягання кришки 2 люка до армовочного листа проміжньої балки, є зазор довж. - 30 см, шир. - 2 см; нещільне прилягання кришки 5 люка до армовочного листа проміжньої балки, є зазор довж. - 35 см, шир. - 2 см; на деталях вагона є сліди просипання вантажу вугілля; на момент огляду течі вантажу немає; двері люка закриті у  технічному відношенні вагон справний, про що складено акт ГУ-106 № 27 від 13/12-2020; відсутній вантаж у вагоні вміститися міг; НВР по штатному розкладу не передбачено;
- навантаження згідно з п.3.1.гл.14 Додатка 3 до СМГС, маркування в довжину вагона: п`ять повздовжніх смуг; фактично навантаження нижче рівня бортів на 20 см, маркування згідно документу, крім воронкоподібного заглиблення праворуч по ходу над 5, 6 люками 300 см х 200 см х 100 см; під 5 люком зі сторони 6 люка та під 6 люком зі сторони 5 люка між кришками люків та поперечною балкою щілини 100 см х5 см; щілини утворилися через відсутність армувальних листів; щілини закладені великою фракцією вантажу, який перевозиться; на хребтовій та поперечній балках маються сліди просипання вантажу; на час прибуття та огляду просипання вантажу не було; вагон в технічному відношенні не справний; складено акт №1 від 14.11.2020 про технічний стан вагону №56236201, в якому зафіксовано, що  під 5 люком зі сторони 6 люка та під 6 люком зі сторони 5 люка між кришками люків та поперечною балкою щілини 100 см х5 см, щілини утворилися через відсутність армувальних листів, причина виявлення несправності у процесі експлуатації, втрата вантажу можлива, вантажовідправник до навантаження несправність бачити міг, але не прийняв відповідні міри, начальник вантажного району по штатному розкладу відсутній. 
Належність оформлення комерційних актів та їх дійсність сторонами не заперечується.
Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.
Як зазначалося вище, завантаження вантажу у спірні вагони здійснювалось вантажовідправником, Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля», про що свідчить відмітка у графі 28 залізничних накладних.
Після завантаження вантажовідправником вугілля у вагони, останні виставлено для відправлення їх одержувачу вантажу. 
Всі зазначені у спірних накладних вагони перевірено працівниками залізниці в комерційному та технічному відношенні. Залізниця, оглянувши подані до перевезення вагони за спірними залізничними накладними, прийняла їх до перевезення. Жодних актів загальної форми  ГУ-23   щодо наявності комерційних або технічних несправностей залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до комерційного і технічного стану вагонів на час їх прийняття до перевезення. Тобто залізниця підтвердила, що вагони за вказаними накладними придатні до перевезення вантажу навалом у вагонах відкритого типу, як в комерційному так і в технічному стані. Таким чином, залізниця взяла на себе відповідальність за збереження вантажу під часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.
Згідно ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.
Згідно  ч. ч. 1-3 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.
За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
Згідно ч. 1 ст. 23 вищевказаного закону перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.
Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України (далі – Статут) залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.
За змістом п. «е» ч. 1 ст. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.
За приписами ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.
Вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.
Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підпадає під визначення непереборної сили, відповідно до ч. 1 ст. 924 Цивільного кодексу України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу. Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.
Згідно ст. 31 Статуту та п. п. 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.
Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.
Згідно з п. 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється.
Згідно  п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом № 411 від 20.12.1996 Міністерства транспорту України, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.
З огляду на викладене, в разі завантаження вантажу (вугілля кам`яного) у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, перевізник (залізниця, відповідач) був зобов`язаний відмовитись від прийняття вагонів у рухомий склад. 
Обставини справи №904/7878/21 свідчать про безспірний факт прийняття відповідачем вагонів до рухомого складу без жодних заперечень і здійснення перевезення. При цьому відповідач мав усі можливості запобігти втраті вантажу, оскільки був достаменно обізнаний з наявністю зазорів на власних вагонах, можливістю втрати вантажу при перевезенні та методами усунення виявлених зазорів під час здійснення вантажних операцій відправником. Натомість, колегія суддів вважає необхідним ще раз наголосити на тому, що вантаж у спірних вагонах був прийнятий до перевезення відповідачем. 
За приписами п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.
Відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.
Згідно ст. 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. У випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитися від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталася внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера. У такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю.
Матеріали справи не містять доказів наявності несправностей на спірних вагонах          №№ 68604420, 60355807, 53577813 в технічному відношенні, які б призвели до втрати вантажу на шляху їх слідування.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що втрата вантажу у спірних вагонах відбулась не з вини залізниці, а внаслідок навантаження вантажовідправником вугілля у непридатні в комерційному відношенні для перевезення вагони, про що свідчать відповідні акти про технічний стан вагона (контейнера) форми   ГУ-106, оскільки вказані акти містять лише припущення щодо можливої втрати вантажу внаслідок наявності зазорів та нещільного прилягання люків до армувальних листів проміжних балок. В той же час, комерційні акти містять відомості про те, що на момент огляду течі вантажу не має, люки закриті. 
Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Згідно ч. 3 ст. 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.
Оскільки вантажі у вагони відкритого типу приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, відповідач мав можливість належним чином здійснити огляд вагонів та встановити, що вказані вагони є непридатними для перевезення вантажу того виду, що були у нього завантажені відправником, та відмовитись від приймання вантажу до перевезення.
Спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, а прибуття вантажу з недостачею відбулось у технічному відношенні справних вагонах. Встановлені комерційними актами обставини, а саме наявні поглиблення у навантаженні, свідчать про втрату частини вантажу саме під час перевезення.
Відтак, з огляду на те, що перевезення вантажу відбувалось у технічно справних вагонах, придатних для цієї господарської мети (перевезення вугілля кам`яного, марки г-газове), апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме відповідач повинен нести відповідальність за втрату вантажу позивача у спірних вагонах.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08.04.2019 у справі  № 905/96/17 та в постанові від 13.03.2019 у справі № 905/748/17, в яких втрата вантажу відбулася за таких самих обставин.
Отже доводи відповідача про підтвердження ним технічної несправності вагонів з посиланням на наявні в матеріалах справи акти про технічний стан вагонів (контейнерів) ГУ-106 станції Енергодар №№ 26, 27 колегія суддів відхиляє як такі, що спростовані вищенаведеним.
Акт №1 від 14.11.2020 про виявлені технічні несправності вагону №56236201 засвідчує причину виникнення несправностей у процесі експлуатації. Відповідачем не доведено підстав для звільнення його від відповідальності за втрачений вантаж по комерційному акту №466707/610 від 14.11.2020 відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 111 Статуту та підстав для відповідальності вантажовідправника відповідно до ст. 31 Статуту з урахуванням того, що виявлення несправностей в процесі експлуатації могло відбутися в процесі перевезення вантажу.
Щодо заперечень відповідача про відсутність нестачі вантажу у вагоні №68604420, апеляційний господарський суд зазначає, що за накладною № 47786272 за маршрутом Ароматна - Енергодар Придніпровська залізниця було відправлено вагон № 68604420, в якому маса вантажу складала 69 000 кг. На станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці було виявлено, що маса вантажу у вагоні №68604420 становить 71 900 кг. У зв`язку з виявленим надлишком вантажу, який перевищував вантажопідйомність вагону на 2 900 кг (комерційний акт № 453603/140 від 07.11.2020), з вагону № 68604420 було відвантажено у вагон 66937756 надлишок вантажу (2 900 кг). Таким чином, маса вантажу у вагоні 68604420 стала 69 000 кг. Отже, зі станції Синельникове-1 було відправлено вантаж двома вагонами: вагон 68604420 з масою вантажу 69 000 кг та за досильною накладною № 47794243 та вагон № 66937756 з масою вантажу 2 900 кг за досильною накладною № 47894175. Після прибуття вагонів на станцію призначення Енергодар було виявлено нестачу 1 200 кг вантажу у вагоні  № 68604420, про що складено комерційний акт № 476906/1846 від 12.11.2020, та нестачу 900 кг у вагоні №66937756 (комерційний акт № 476906/1845 від 12.11.2020). Таким чином, до станції призначення фактично доставлено 69 800 кг вантажу (67 800 кг у вагоні № 68604420 та 2000 кг у вагоні № 66937756), а не 71 900 кг (69 000 кг у вагоні № 68604420 та 2900 кг у вагоні  № 66937756) як зазначено у накладних   № 47794243 та № 47894175. З огляду на викладене, твердження відповідача про відсутність нестачі не відповідає дійсності та спростовується тим, що до станції призначення залізницею не доставлено 2 100 кг вантажу (1 200 кг у вагоні  № 68604420 та 900 кг у вагоні № 66937756), що підтверджується комерційними актами № 476906/1846 та № 476906/1845 від 12.11.2020.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 275, ст. 276, ст. 282, ст. 284, ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 у справі №904/7878/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 у справі №904/7878/21 залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця". 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                  Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                         О.В. Чус

Суддя                                                                                         І.М. Кощеєв