П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/7344/21	
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправними та скасування приписів та постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (далі ДАБК), в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову №34 від 08.07.2021 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену відповідачем та якою позивачку визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5  ст.96 КУпАП, та накладено штраф у сумі 10200,00 грн.; визнати протиправними та скасувати приписи №44  від 30.06.2021 р. про зупинення підготовчих та будівельних робіт, та №44/1 від 30.06.2021 р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
Позовні вимоги мотивовано обгрунтовано тим, що підставою для притягнення позивачки до відповідальності стало те, що замовником у повідомленні про початок будівельних робіт від 02.06.2021 р. №0512210602826 наведені недостовірні дані, але нею не було вчинено порушення  Закону України «Про архітектурну діяльність»  та ДБН, оскільки технічний нагляд здійснювався відповідно до вимог чинного законодавства. ОСОБА_1 вважає складені постанову та  приписи відповідачем  такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, а висновки, викладені в акті, не відображають дійсної інформації, тому на її думку спірні постанова та  приписи є протиправними та підлягають скасуванню.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову повністю.
19 липня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з прийняттям ним участі у розгляді іншої справи в Миколаївському апеляційному суді, також призначеної на 20 липня 2022 року.
Колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки розгляд справи в Миколаївському апеляційному суді призначено на 20 липня 2022 року на 09:00 та у режимі відеоконференції, в той час як розгляд даної справи призначено на 13:30. При цьому, суд наголошує, що знаючи про розгляд обох справ 20 липня 2022 року, представником позивача не було подано клопотання про проведення судового засідання по даній справі в режимі відеоконференції.
З огляду на неприбуття в судове засідання сторін, колегія суддів вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.06.2021 року позивачкою до ДАБК подане повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 на 4 (чотири) ізольовані квартири, АДРЕСА_2 ».
Наказом начальника ДАБК від 07.06.2021 року №144 було призначено проведення позапланової перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, зареєстроване за номером МК051210602826, на вказаному об`єкті. Період проведення перевірки з 15.06.2021 року по 30.06.2021 року. Для проведення перевірки видано направлення від 07.06.2021 №105.
Відповідачем складено акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 30.06.2021 року №  73/2021.
Відповідно до акту перевірки від 30.06.2021 року відповідачем встановлено, зокрема, невідповідність інформації, зазначеної в повідомленні про початок виконання будівельних робіт №  МК051210602826 щодо особи, яка здійснює технічний нагляд, а також загальної площі об`єкта відповідно до проектної документації.
Крім того, було встановлено, що ПП «АКС ПРОЕКТ» розроблено та передано замовнику ОСОБА_1 проектну документацію в недостатньому обсязі для оцінки проектних рішень та їх реалізації, що є порушенням вимог п.10 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 №45, та з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил. Також, замовником ОСОБА_1 в порушення п. 5 cт. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не отримано вихідні данні для проектування.
У зв`язку з виявленими в ході перевірки порушеннями, відповідачем складено припис від 30.06.2021 №  44 про зупинення підготовчих та будівельних робіт та припис від 30.06.2021 №  44/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а також складено протокол про адміністративне правопорушення від тієї ж дати.
08.07.2021 року відповідачем ухвалено постанову №34, відповідно до якої позивачку визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 5  ст. 96 КУпАП,  та накладено штраф у сумі 10200,00 грн..
Винесення вказних приписів та постанови і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.
Відповідно до акту  №  73/2021, позивачка була відсутня при проведенні перевірки.
Однак, незважаючи на відсутність позивачки, відповідач не склав акт про не допуск посадових осіб ДАБК на об`єкт будівництва, не залучив посадову особу органу місцевого самоврядування для проведення перевірки, а провів перевірку за відсутності замовника будівництва або його представника.
За таких обставин суд не прийняв доводи відповідача, що перевірка проведена з дотриманням вимог законодавства України.
Також судом було зазначено, що частиною другою  статті 39-1 Закону №3038-VI  визначено, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.
Зміст наведених норм свідчить (на думку суду першої інстанції) про те, що  Законом України №3038-VI, зокрема статтею 39-1, встановлено єдину підставу для скасування реєстрації такої декларації або зупинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, а саме: подання замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.
Позивачкою дійсно було зазначено іншу особу, ніж ту, яка здійснює технічний нагляд насправді, однак в позові позивачка слушно зазначає, що зазначення це було помилковим внаслідок описки, а договір від 16.03.2021 року про виконання технічного нагляду було укладено з ОСОБА_2 .. Даного факту не заперечує і Відповідачвідповідач.
На думку суду, розцінювати подібну помилку позивачки як надання таких недостовірних даних, що тягнуть визнання об`єкта самочинним будівництвом,  є таким, що суперечить нормам  ст. 39-1 Закону України №3038-VI, оскільки не відповідає наведеним вище умовам, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом.
Також суд зазначав, що матеріалами справи не підтверджено, що позивачка була своєчасно сповіщений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, отже вона була позбавлений права завчасно ознайомитися з матеріалами справи, дати свої пояснення, подати докази, заявити клопотання тощо.
Колегія суддів частково не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України лише в частині, з огляду на таке.
Положеннями статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі Закон) відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються  Конституцією України, Цивільним, Господарським і  Земельним кодексами України, цим Законом,  законами України "Про Генеральну схему планування території України", «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ч.1 ст.41 Закону державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до  Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до  Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"  з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.
Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 (далі Порядок).
Стосовно вчинення відповідачем дій щодо повідомлення позивачки про проведення позапланового заходу, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п.2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:
1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;
2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;
3) інших вимог, установлених законодавством.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (п.5Порядку). 
Положеннями пунктів 6 та 7 Порядку встановлено, що плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.
Періодичність та обсяг проведення планових перевірок суб`єктів містобудування на об`єктах будівництва визначається згідно з  критеріями, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері містобудівної діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) на об`єкті будівництва органами державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 р. № 899 (Офіційний вісник України, 2018 р., № 88, ст. 2919).
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.
Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів.
Відповідно до п.12 Порядку посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані, зокрема, надсилати повідомлення про проведення планової перевірки суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв`язку, зокрема електронного кабінету, або вручати особисто під розписку керівнику суб`єкта містобудування чи його уповноваженій особі із зазначенням дати початку та дати закінчення перевірки не пізніше ніж за десять днів до її початку.
З аналізу наведеного вбачається, що обов`язок надсилання повідомлення про проведення перевірки суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, покладається на орган державного архітектурно-будівельного контролю лише у випадку проведення планового заходу, водночас, ні приписи  Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ні Порядку не передбачають обов`язку органу державного архітектурно-будівельного контролю попередньо сповіщувати суб`єкта містобудування про намір проведення позапланового заходу. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що посилання позивачки на неправомірне не повідомлення її відповідачем про намір проведення позапланової перевірки є помилковими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, оскільки чинне на час проведення перевірки законодавство не передбачало попереднього повідомлення суб`єкта містобудування про проведення позапланової перевірки як обов`язкову передумову можливості та законності її проведення.
Наведені висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 лютого 2019 року справа №813/578/17.
Стосовно не повідомлення позивачки про розгляд справи про притягнення її до адміністративної відповідальності колегія суддів зазначає таке.
Так, відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Положеннями статті 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Колегія суддів зазначає, що дотримання наведених правил є передумовою належного розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто розгляду справи в порядку, передбаченому КУпАП.
Кодексом України про адміністративне правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, з метою недопущення безпідставного притягнення її до відповідальності, і що це є гарантією об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Аналіз наведених норм свідчить про існування певного порядку, при дотриманні якого орган (посадова особа) має повноваження приймати постанову про накладення адміністративного стягнення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що пов`язані із його вчиненнями, зокрема, вину особи, можливість притягнення її до відповідальності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та інше.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи або у випадку надходження від неї клопотання про відкладення розгляду.
Так, матеріали справи містять докази направлення позивачці відповідачем матеріалів перевірки, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про призначення розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності на 08 липня 2021 року. Вказані документи були направлені поштою 02 липня 2021 року (а.с.67 зворотній бік, 68), тобто за 6 днів до дати вказаного розгляду.
Разом з тим, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.68 зворотній бік) вбачається, що позивачка отримала вказане відправлення (5400400228090) вже в серпні 2021 року (число місяця вказано нерозбірливо), тобто вже після прийняття вказаної спірної постанови, що свідчить про неналежність її повідомлення про місце та час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності.
Окремо колегія суддів зазначає, що направлення позивачці відповідачем 02 липня 2021 року інформації щодо призначення розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності на 08 липня 2021 року, тобто за 6 днів до дати вказаного розгляду, є таким, що суперечить принципу «належного урядування» (справа ЄСПЛ «Рисовський проти України»), за яким у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності».
Суд наголошує, що відправлення вказаного сповіщення поштою за 6 днів до дати розгляду (при чому, особа повинна отримати повістку не менше ніж за 3 дні згідно КУпАП) очевидно є таким, що позбавляє особу, яка притягається до відповідальності, права бути присутньою під час розгляду її справи, оскільки не дає змоги особі вчинити належні дії, зокрема, щодо планування власного часу, для прибуття до органу, який розглядає вказану справу.
Отже, станом на 08 липня 2021 року, тобто на дату постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, позивачка не була належним чином повідомлена про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а тому і не була обізнана про вказані обставини, що істотно впливає на фактичну можливість особи реалізувати передбачені статтями 268, 271 КУпАП права з метою всебічного з`ясування обставин справи, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, ознайомитись з її матеріалами, а також надати пояснення та заперечення, користуватись послугами правозахисника.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення позивачки про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило останньої можливості реалізувати надані права, які передбачені статтями 268, 271 КУпАП, що на думку суду апеляційної інстанції не може вважатися формою незначних процедурних порушень, а з огляду на закріплений в пункті 8 частини 2 статті 2 КАС України обов`язок адміністративного суду перевірити чи прийнято рішення суб`єкту владних повноважень пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Стосовно спірних приписів №44  від 30.06.2021 р. про зупинення підготовчих та будівельних робіт та №44/1 від 30.06.2021 р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на таке.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно положень ч.1 та 5 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
В позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78  цього Кодексу.
Водночас, всупереч вказаним положенням КАС України, позивачкою не було надано достатніх та належних обгрунтувань та доказів спростування висновків відповідача щодо: невідповідності інформації, зазначеної в повідомленні про початок виконання будівельних робіт №  МК051210602826 щодо особи, яка здійснює технічний нагляд; загальної площі об`єкта відповідно до проектної документації; ПП «АКС ПРОЕКТ» розроблено та передано замовнику ОСОБА_1 проектну документацію в недостатньому обсязі для оцінки проектних рішень та їх реалізації, що є порушенням вимог п.10 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 № 45 та з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил; замовником ОСОБА_1 в порушення п.5 cт.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не отримано вихідні данні для проектування.
При цьому, позивачка фактично погодилась з висновками відповідача щодо невідповідності інформації, зазначеної в повідомленні про початок виконання будівельних робіт №  МК051210602826 щодо особи, яка здійснює технічний нагляд.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставиним посилання суду першої інстанції на те, що  Законом України №3038-VI, зокрема статтею 39-1, встановлено єдину підставу для скасування реєстрації такої декларації або зупинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, а саме: подання замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, оскільки даний спір не стосується ні встановлення факту самочинності будівництва, ні скасування реєстрації декларації, ні припинення (стаття 39-1 Закону містить формулювання саме «припинення» тобто фактичне скасування вказаного права, а не «зупинення», як зазначив суд) права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.
Окремо, стосовно притягнення позивачки до відповідальності за невідповідність інформації, зазначеної в повідомленні про початок виконання будівельних робіт №  МК051210602826 щодо особи, яка здійснює технічний нагляд, та щодо загальної площі об`єкта, колегія суддів звертає увагу ДАБК на практику Європейського суду з прав людини, в якій зазначено, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) – «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden). Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «Стретч проти Сполученого Королівства» та «Ісмаїлов проти Російської Федерації» наголошує на одному з обов`язкових критеріїв правомірності втручання у право мирного володіння майном – його «пропорційності», «справедливій рівновазі» між суспільним та приватним інтересами. 
Суд наголошує, що з огляду на положення ст.22 КУпАП, якою передбачено можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення та ч.1 ст.39-1 Закону, за якою передбачено, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт до такого повідомлення вносити зміни, то притягнення позивачки до відповідальності, тим більше максимальної (санкція ч.5 статті 96 КУпАП передбачає накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, штраф позивачу склав 10200,00 грн., тобто 600 мінімумів), може мати ознаки не дотримання критеріїв правомірності втручання у право мирного володіння майном, а саме: «пропорційності», «справедливій рівновазі» між суспільним та приватним інтересами. 
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення в частині вказаного позову про визнання протиправними та скасування приписів та постанови.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції частково неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради – задовольнити частково, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року – скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними та скасування приписів №44  від 30.06.2021 р. про зупинення підготовчих та будівельних робіт та №44/1 від 30.06.2021 р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
Прийняти в цій частині постанову про відмову в задоволенні вищевказаних позовних вимог.
В решті рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.