Справа № 453/1524/21                                Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л. 
Провадження № 22-ц/811/5/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 77

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       31 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М. 
                        секретаря Матяш С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лазора Андрія Олеговича на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року у складі судді Брони А.Л. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіної Любові Василівни, -                        
                                               встановив:
У листопаді 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіної Л.В., в якій просила:
- поновити строк на оскарження постанови державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіної Любові Василівни від 27.09.2021 року та бездіяльності державного виконавця;
- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіна Л.Б. від 27.09.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 63946491 при виконанні рішення суду за виконавчим листом по справі № 453/1174/17 від 13.11.2020, виданого Сколівським районним судом Львівської області, про поновлення ОСОБА_1 з 19.06.2017 на посаді професора кафедри теорії права та держави університету Державної фіскальної служби України відповідно до наказу №342-к від 16.06.2017;
- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіни Л.Б. у виконавчому провадженні ВП № 63946491 при виконанні рішення суду за виконавчим листом по справі № 453/1174/17 від 13.11.2020, виданого Сколівським районним судом Львівської області, про поновлення ОСОБА_1 з 19.06.2017 на посаді професора кафедри теорії права та держави університету Державної фіскальної служби України відповідно до наказу № 342-к від 16.06.2017.
- зобов`язати державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіну Л.Б. у визначені Законом України «Про виконавче провадження» строки та порядку вчинити усі інші (за винятком тих, котрі уже вчинені) можливі й необхідні виконавчі дії, передбачені зазначеним Законом, для примусового виконання виконавчого листа Сколівського районного суду Львівської області по справі № 453/1174/17 від 13.11.2020 виданого Сколівським районним судом Львівської області, про поновлення ОСОБА_1 з 19.06.2017 на посаді професора кафедри теорії права та держави університету Державної фіскальної служби України відповідно до наказу №342-к від 16.06.2017;
- у відповідності до ст. 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу щодо невиконання постанови Львівського апеляційного суду від 30.09.2020 у справі №453/1174/17 щодо Університету державної фіскальної служби України та державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіни Л.Б.;
- зобов`язати державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіну Л.Б. згідно ст.453 ЦПК України про виконання ухвали суду за результатами розгляду даної скарги повідомити суд і скаржника ОСОБА_1 не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання;
- для повного дослідження матеріалів справи витребувати у державного виконавця матеріали виконавчого провадження ВП № 63946491 при виконанні виконавчого листа Сколівського районного суду Львівської області по справі № 453/1174/17 від 13.11.2020 року щодо поновлення ОСОБА_1 з 19.06.2017 на посаді професора кафедри теорії права та держави університету Державної фіскальної служби України відповідно до наказу №342-к від 16.06.2017 року.
Скарга обгрунтована тим, що 30.09.2020 Львівським апеляційним судом винесено постанову, відповідно до якої визнано недійсним запис № 36 у трудовій книжці стягувача ОСОБА_1 від 16.06.2017; поновлено таку на роботі з 19.06.2017 на посаді професора кафедри теорії права та держави Університету державної фіскальної служби України відповідно до наказу № 342-к від 16.06.2017 року; стягнуто з Університету державної фіскальної служби України на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19.06.2017 по 30.09.2020 року в сумі 414860 грн. 75 коп. з урахуванням обов`язкових платежів та зборів, які підлягають сплаті з даної суми; стягнуто з Університету державної фіскальної служби України на її користь 5000 грн. моральної шкоди; у решті позовних вимог відмовлено та стягнуто на її користь 1866 грн. 79 грн. судового збору.
Ухвалами Верховного Суду від 18.05.2021 та від 09.08.2021 відмовлено Університету державної фіскальної служби України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 30.09.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до Університету державної фіскальної служби України, з участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання запису у трудовій книжці недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди.
На виконання судового рішення видано виконавчий лист про поновлення на роботі, який стягувачем пред`явлений до виконання, а державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дербіною Л.Б. відкрито виконавче провадження № 63946491.
23.09.2021 постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження.
27.10.2021 державним виконавцем винесено повторну постанову про закінчення виконавчого провадження.
Заявник зазначає, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. Тобто рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.
На підставі наведеного стягувач вважає, що державним виконавцем Дербіною Л.В. не повністю реалізовано надані їй права, не застосовано усі можливості (передбачені законом) та заходи для виконання рішення суду у повному обсязі, що свідчить про бездіяльність такої при виконанні постанови Львівського апеляційного суду від 30.09.2020 у справі № 453/1174/17.
Оскаржуваною ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця.
У задоволенні скарги   ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіної Любові Василівни відмовлено.
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , вважає таку незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для розгляду справи, що призвело до неправильного вирішення питання щодо неправомірності дій державного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №63946491.
В обґрунтування вимог покликається на те, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідно акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. 
Таким чином вважає, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі акта органу, який прийняв незаконне рішення про звільнення. При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Таких правових висновків дотримується Верховний Суду у постанові від 08.12.2021 у справі №465/6661/16-ц та у постанові від 17.06.2020 у справі №521/1892/18.
Місцевим судом не враховано, що видача боржником наказу №508-к від 02.09.2021 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », тобто наказу про формальне поновлення працівника на роботі, без вчинення всіх дій, які включають у себе належне виконання рішення суду, без фактичного забезпечення поновленому працівнику доступу до належної посади, яка визначена в рішенні суду та відповідає законодавству про працю, не є належним виконанням з боку роботодавця рішення суду про поновлення працівника на роботі. 
Вказує на те, що місцевим судом не встановлено обставин, які б підтверджували фактичний допуск заявниці до роботи, створення належних умов для виконання функціональних обов`язків, що є обов`язком роботодавця при поновленні незаконно звільненого працівника, тобто забезпечення реальної можливості виконувати визначені трудовим договором обов`язки, покладені на ОСОБА_1 , що мали місце до звільнення. 
Всупереч Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Дербіна Л.В. не перевірила належним чином виконання боржником рішення суду, не врахувала неповне виконання роботодавцем рішення суду про поновлення на роботі, а саме в частині її фактичного допуску до роботи, надання їй можливості виконувати ті обов`язки, які вона виконувала до незаконного звільнення. 
Окрім того зазначає, що у разі виконання боржником рішення, у даному випадку після фактичного допущення працівника до роботи, виконавцем складається акт, що підписується сторонами виконавчого провадження та виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. Втім, такий акт в матеріалах справи відсутній, що теж свідчить про те, що фактичне виконання рішення суду не відбулось. 
За наведених обставин, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про те, що державним виконавцем дотримано норми ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно виконано рішення суду. 
Просить ухвалу Сколівського районного суду Львівської області скасувати та прийняти нову, якою скаргу задовольнити повністю.
15 лютого 2022 року від Університету державної фіскальної служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому боржник зазначив, що наказ від 02.09.2021 №508-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » не скасований, є чинним, а тому підстав визнавати незаконною та скасовувати постанову від 27.09.2021 ВП 63946491 про закінчення виконавчого провадження, немає. 
Учасники справи заявник ОСОБА_1 , заінтересовані особи державний виконавець Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіна Л.В., представник Університету державної фіскальної служби України, Пашко П.В., будучи повідомленими про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток на офіційні електронні адреси, а також за зареєстрованим місцем знаходження, в судове засіданні 31 травня 2022 року не прибули, про причину неявки не повідомили.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає. 
За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Положеннями частини першої статті 18 ЦПК України також визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з недоведеності стягувачем вимог щодо неправомірності дій державного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 6394649. 
Так, розглядаючи скаргу, суд дійшов висновку, що державним виконавцем дотримано вимоги ст. 65 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконано рішення суду. Відтак відсутні будь які правові підстави вважати, що суб`єкт оскарження діяв не у спосіб, передбачений чинним законодавством або ж поза межами своїх посадових обов`язків.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дербіної Л.В. перебувало виконавче провадження № 63946491 з приводу виконання виконавчого листа № 453/1174/17 від 13.11.2020, виданого Сколівським районним судом Львівської області на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 30.09.2020, якою визнано недійсним запис № 36 у трудовій книжці стягувача ОСОБА_1 від 16.06.2017; поновлено таку на роботі з 19.06.2017 на посаді професора кафедри теорії права та держави Університету державної фіскальної служби України відповідно до наказу № 342-к від 16.06.2017.
Відповідно до постанови державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіної Л.В. від 23.09.2021, виконавче провадження №63946491 з примусового виконання виконавчого листа № 453/1174/17 закінчено, оскільки встановлено, що до канцелярії відділу надійшла заява від боржника з копією Наказу № 508-К від 02.09.2021 про поновлення ОСОБА_1 на посаді професора теорії права та держави Університету державної фіскальної служби України. Виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій та штраф сплачені в повному обсязі.
Постановою державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіної Л.В. від 23.09.2021 скасовано документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 23.09.2021.
Постановою державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіної Л.В. від 27.09.2021, виконавче провадження № 63946491 з примусового виконання виконавчого листа № 453/1174/17 закінчено, оскільки від боржника у даному виконавчому провадженні до канцелярії відділу надійшла заява з копією Наказу № 508-К від 02.09.2021 року про поновлення ОСОБА_1 на посаду професора теорії права та держави Університету державної фіскальної служби України. Виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій та штраф сплачені в повному обсязі.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Згідно із п.1, 2, 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії».
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до наказу в.о. ректора Університету державної фіскальної служби України В. Унинець-Ходаковської № 508-К від 02.09.2021 поновлено ОСОБА_1 на посаді професора кафедри теорії права та держави Університету державної фіскальної служби України з 19.06.2017, при цьому згідно із п. 2 вказаного наказу, вирішено вважати трудові правовідносини з професором кафедри теорії права та держави Університету державної фіскальної служби України ОСОБА_1 припиненими з 31.08.2017 у зв`язку із закінченням строку трудового договору (п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).
Згідно із листом в.о. ректора Університету державної фіскальної служби України В. Унинець-Ходаковської № 2252/01-18 за вих. № 14.09.2021, адресованого ОСОБА_1 , на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 30.09.2020 по справі № 453/1174/17, Університет направив стягувачу належним чином завірену копію наказу від 02.09.2021 № 508-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ». 
Також, у даному листі зазначено, що Університетом здійснений перерахунок коштів в повному обсязі до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у зв`язку із фактичним виконанням постанови Львівського апеляційного суду від 30.09.2020 у справі №453/1174/17 та повідомлено про те, що навчальне навантаження на 2021-2022 роки не планувалося, оскільки трудові відносини з стягувачем припинені 31.08.2017 у зв`язку із закінченням строку трудового договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.
Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження»).
Аналогічне роз`яснення міститься у п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». 
Виконавче провадження з підстав, визначених у п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
КЗпП не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.
При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що допущення працівника до роботи є необхідним (обов`язковим) у разі, коли трудові відносини вважаються такими, що не припинились. 
Разом з тим, у пункті 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.
В той же час строк дії трудового договору закінчився 31.08.2021, про що свідчить п.2 в Наказі №508-к від 02.09.2021, в якому зазначено про припинення трудових відносин з професором кафедри теорії права та держави Університету державної фіскальної служби України ОСОБА_1 31.08.2017 із закінченням строку трудового договору (п.2 ч.1 ст. 36 КЗ П України). 
Даний наказ є чинним, оскільки докази про його скасування у матеріалах справи відсутні.
Скаржник не надала суду жодних доказів того, що трудові відносини між нею та Університетом фіскальної служби України на час поновлення її на роботі (винесення наказу №508-к від 02.09.2021) не припинились. 
З аналізу судової практики, про які зазначає ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, вбачається, що допущення працівника до роботи та відповідно складення Акту про виконання рішення суду про поновлення на роботі передбачено лише тоді, коли трудові відносини є такими, що не припинились. Тому правовідносини у даній справі є іншими ніж вказано у постановах.
Таким чином, встановивши, що оскаржувані дії та рішення державного виконавця вчинені та прийняті відповідно до закону, у межах його повноважень, права стягувача у цьому виконавчому провадженні не було порушено, суд дійшов вірного висновку про необґрунтованість скарги та правильно відмовив у її задоволенні.
Державний виконавець, з врахуванням положень ч.2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», вірно вважав наявними всі підстави для закінчення виконавчого провадження про поновлення ОСОБА_1 на посаді.
Доводи апелянта в скарзі про те, що під час вчинення виконавчих дій державним виконавцем порушені норми Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Суд першої інстанції на вказані твердження апелянта дав чіткі та обґрунтовані відповіді, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи вказану скаргу, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у її задоволенні.
За змістом ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 389-391 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2022 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М.        Бойко

С.М. Копняк