П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/13780/21-а                                     Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.  
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
25 травня 2022 року                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командування Повітряних Сил Збройних Сил України в особі фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до вислуги років у пільговому обчисленні час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції України з розрахунку один місяць за сорок днів за період з 17.11.1999 по 06.07.2014 та період участі в антитерористичній операції з розрахунку один місяць служби за три місяці за період з 06.07.2014 по 01.08.2014, з 30.10.2017 по 21.04.2018, 30.04.2018 по 28.06.2018, з 29.01.2019 по 31.05.2019;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 включити до вислуги років у пільговому обчисленні час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції України з розрахунку один місяць за сорок днів за період з 17.11.1999 по 06.07.2014 та період участі в антитерористичній операції з розрахунку один місяць служби за три місяці за період з 06.07.2014 по 01.08.2014, з 30.10.2017 по 21.04.2018, 30.04.2018 по 28.06.2018 з 29.01.2019 по 31.05.2019;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внести подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про призначення пенсії з відповідними змінами щодо вислуги років відповідно до додаткового розрахунку вислуги років для перерахунку пенсії з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 03.08.2020.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 залучено до участі у справу в якості другого відповідача Командування Повітряних Сил Збройних Сил України в особі фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.01.2022 замінено процесуальний статус Вінницького обласного центру комплектування та соціальної підтримки з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, на співвідповідача.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року позов задоволено частково.
А саме, судом:
- визнано протиправними дiї Військової частини НОМЕР_1 та Командування Повітряних Сил Збройних Сил України в особі фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо здійснення розрахунку вислуги років ОСОБА_1 при звільненні з військової служби в календарному обчисленні без зазначення вислуги років у пільговому обчисленні.
- зобов`язано Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки передати фінансово-економічному управлінню Командування Повітряних Сил Збройних Сил України особову справу ОСОБА_1 для виготовлення оновленого розрахунку вислуги років.
- зобов`язано Командування Повітряних Сил Збройних Сил України в особі фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України виготовити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлений розрахунок вислуги років ОСОБА_1 із зазначенням вислуги років при звільненні з військової служби в календарному та пільговому обчисленні.
В задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного вирішення справи.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено наступні обставини справи.
Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 за № НОМЕР_3 ОСОБА_1 в період з 17.11.1999 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а в період з 07.11.2015 по 31.03.2016 проходив службу в Національній поліції України (а.с. 14-16). 
Згідно виданої Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області довідки від 19.11.2019 за №448/12/01-2019 вислуга років позивача в органах внутрішніх справ становила в календарному обчисленні 16 років 04 місяці 14 днів, в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 05 років 03 місяці 28 днів (а.с. 13).
Крім того, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2020 за № 137, його виключено із списків особового складу військової частини (а.с. 7).
Згідно інформації зазначеної у виданій Вінницьким обласним ТЦК та СП довідці №9/1/128 від 25.02.2021 позивач в період з 06.07.2014 по 01.08.2014, з 30.10.2017 по 21.04.2018 брав участь у складі сил та засобів, які залучаються до участі в АТО на території Донецької та Луганської областей та з 30.04.2018 по 28.06.2018 та з 29.01.2019 по 31.05.2019 брав участь у складі сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях (а.с. 12).
29.07.2020 ІНФОРМАЦІЯ_1 (на час розгляду справи в суді Вінницьким обласним ТЦК та СП) сформовано подання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , та вказано, що вислуга років позивача станом на 03.07.2020 становить 22 роки 04 місяці 27 днів. Вказана вислуга років позивача в поданні була визначена на підставі сформованого фінансово-економічним управлінням Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_4 ) розрахунку №505 загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугою років старшого солдата ОСОБА_1 (а.с. 19).
У вказаному розрахунку Фінансово-економічним управлінням Командування Повітряних Сил Збройних Сил України було відображено вислугу років позивача лише в календарному обчисленні без окремого зазначення пільгової вислуги.
Не погоджуючись із відображенням у розрахунку №505 вислуги років лише в календарному обчисленні, позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив провести новий обрахунок його вислуги років з урахуванням пільгової вислуги років.
Не отримавши відповіді на вказану заяву та вважаючи, що відомості відображені в Розрахунку №505 є неповними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що пільговий період служби є календарною одиницею виміру та повинен бути врахований до вислуги років, яка підлягає обчисленню та застосуванню для призначення пенсії за вислугу років. 
При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги в частині визначення періодів, які позивачу слід зарахувати в пільговому обчисленні, а також в частині визначення кратності визначення пільгової вислуги років за вказані періоди, оскільки в межах даної справи спірним питанням є саме право позивача на відображення у розрахунку його вислуги років, відповідної вислуги в пільговому обчисленні, а спір щодо періодів, які слід визначити в пільговому обчисленні та необхідної кратності вислуги років на час розгляду даної адміністративної справи між позивачем та відповідачами відсутній, адже розрахунок пільгової вислуги років останніми ще не здійснювався.
Визначаючись щодо належного суб`єкта, якого слід зобов`язати виготовити розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію, суд першої інстанції дійшов висновку, що повноваженнями для обчислення вислуги років з урахуванням Постанови №393 та внесення зміни до Розрахунку загального страхового стажу здійсненого фінансово-економічним управлінням КСВ ЗСУ наділене тільки фінансово-економічне управління КСВ ЗСУ, а отже саме Командування Повітряних Сил Збройних Сил України в особі фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України є належним суб`єктом на виготовлення розрахунку вислуги років позивача на пенсію.
Колегія суддів, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та висновкам суду першої інстанції, відзначає наступне. 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в органах внутрішніх справ є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону. Статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України постановою №393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (Порядок № 393). Вказаним Порядком № 393 також визначаються періоди проходження військової служби, що зараховуються до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах.
Отже, Законом №2262-ХІІ передбачено пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені Верховним Судом в постановах від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а, від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, від 10.03.2021 у справі № 812/1100/17, від 16.03.2021 у справі № 826/16811/18 та від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, які відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.
Крім того, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-ХІІ в частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, вважав за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 на які, зокрема, посилається представник відповідача. При цьому, Верховний Суд зазначив про необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводами апелянта про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідачів щодо здійснення розрахунку вислуги років позивачу при звільненні з військової служби в календарному обчисленні без зазначення вислуги років у пільговому обчисленні.
При цьому, згідно з статтею 10 Закону № 2262-ХІІ призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду.
Статтею 48 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 (Порядок № 3-1).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справі України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (уповноважені структурні підрозділи).
Відповідно до п. 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформляється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Відповідно до Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.09.2018 за № 760, на уповноважені структурні підрозділи покладено функції з організації роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства, зокрема, вони приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком № 31- та у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформляють особі, якій оформляється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком 3-1, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 у справі № 537/1980/16-а сформувала правовий висновок у подібних правовідносинах щодо компетенції уповноважених органів з питань прийняття рішень про призначення пенсії згідно із Законом № 2262-ХІІ.
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.
Аналіз наведеного, дає підстави суду апеляційної інстанції зробити висновок, що на уповноважені структурні підрозділи з дня отримання відповідної заяви особи покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів. 
В той же час, як встановлено судом першої інстанції, відповідачами не ставилась під сумнів визначена у довідці ГУ НП у Вінницькій області від 19.11.2019 за №448/12/01-2019 пільгова вислуга років позивача, а також визначені в довідці Вінницького обласним ТЦК та СП від 25.02.2021 №9/1/128 періоди його участі у складі сил та засобів, які залучаються до участі в АТО на території Донецької та Луганської областей та у складі сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях. Водночас, жодних рішень щодо здійснення обчислення пільгової вислуги років позивача відповідачам не приймалось.
Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність уповноваження для обчислення вислуги років позивача з урахуванням Постанови №393 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України в особі фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, оскільки після звільнення військовослужбовця з військової служби, у військової частини та відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки такі повноваження відсутні. 
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Матохнюк Д.Б.