Постанова                                                    
Іменем України                                     
 
10 серпня 2022 року                                                                     
м. Київ
                                                                                
справа № 592/7206/21
провадження № 61-19869св21 
                                                                                                                           
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І., 
суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., Стрільчука В. А.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Акціонерне товариство «Кредобанк»,
треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Жованик Юлія Андріївна,
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Собини О. І., Левченко Т. А.
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Жованик Юлія Андріївна, про визнання незаконними дій по достроковому розірванню кредитного договору та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог                            
ОСОБА_1 у червні 2021 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», по односторонньому достроковому розірванню кредитного договору № 18088/2018 від 06 липня 2018 року, укладеного нею, та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 295 від 08 січня                    2021 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М., зареєстрований в реєстрі за № 295, яким звернуто стягнення на рухоме майно, а саме автомобіль марки «Toyota RAV 4», 2018 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1987, колір - сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та належить їй на праві власності.
Свої вимоги  ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 06 липня 2018 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Артмотор» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «Toyota RAV 4», 2018 року випуску, № шасі НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1987, колір - сірий, за ціною 765 000 грн. 
З метою оплати ціни придбаного автомобіля, вона 06 липня 2018 року уклала з                          АТ «Кредобанк» кредитний договір № 18088/2018 про надання кредиту в сумі                                          681 525,23 грн на строк до 05 липня 2025 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, вона передала банку у заставу придбаний автомобіль. 
На дату укладення договору на перші три місяці сума щомісячного платежу становила 11 544 грн, з яких: 5 387,74 грн на погашення суми кредиту та 6 156,26 грн - проценти за користування кредитом. 
У травні 2019 року вона прийняла рішення переїхати проживати у місто Вроцлав, Польща, а тому уклала з ОСОБА_2 усний договір про внесення ним від її імені чергових платежів, а також представлення її інтересів перед банком у всіх відносинах, пов`язаних з виконанням умов кредитного договору, надала ОСОБА_2 право користуватися та розпоряджатися автомобілем. 
У березні 2020 року з початком пандемії коронавірусу між нею та банком виник спір, оскільки у періоди, коли український індекс ставок за депозитами фізичних осіб зростав, банк в односторонньому порядку змінював проценту ставку за кредитом, а коли український індекс почав зменшуватися, банк не став зменшувати змінювану проценту ставку. 
Станом на 31 березня 2020 року український індекс ставок за депозитами фізичних осіб становить 11,53 %, останні шість місяців становив 11,80 %, а останні 9 місяців - 12,04 %, і нарешті за останні 12 місяців - 11,85 %. 
Незважаючи на це, вона до 31 березня 2020 року продовжувала сплачувати чергові платежі за кредитом, виходячи із розміру українського індексу ставок за депозитами фізичних осіб 14,65 %. 
Її представником 01 квітня 2020 року на адресу банку було направлено листа з вимогою провести взаємні розрахунки за кредитним договором у відповідність до договору та до закону, письмово проінформувати позичальника на адресу його представника за довіреністю. В усній формі керівника відділення у місті Суми повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває за межами України, і що її представниками та особами, які безпосередньо вносять від імені ОСОБА_1 чергові платежі, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Крім того, з огляду на карантинні заходи в Україні у зв`язку пандемією коронавірусу, просили поінформувати про участь банку у виконанні рішень Кабінету Міністрів України та Національного банку України щодо впровадження кредитних канікул. 
У відповідь представник позичальника отримав від банку листа від 10 квітня                           2020 року № 63/П-338/1, згідно з яким банк не має права йому відкривати банківську таємницю стосовно свого клієнта ОСОБА_1 
13 травня 2020 року представник позичальника направив в адресу банку повторного листа, в якому наголосив про недопущення з боку банку, як професійного надавача фінансових послуг, порушення прав споживача ОСОБА_1 та просив, у зв`язку з неможливістю особистого прибуття ОСОБА_1 у відділення банку, направити на його адресу пропозицію додаткового договору про впровадження стосовно неї програми кредитних канікул, а також вдруге просив привести взаємні розрахунки у відповідність з договором та законом, наголосивши, що до 01 квітня 2020 року           ОСОБА_1 своєчасно сплачувала усі чергові платежі та не мала простроченої заборгованості. 
Однак, повторний лист був залишений банком без відповіді та задоволення.
Незважаючи на зловживання з боку банку, позичальник та її представники розуміли, що кредит отриманий і його потрібно погашати, тому продовжили вносити щомісячні суми у розмірах, більших ніж за графіком погашення кредиту по 15 000 - 17 000 грн, відклавши звіряння взаємних розрахунків з банком на потім, коли в Україну повернеться ОСОБА_1 . 
Однак, 07 червня 2021 року при черговому відвіданні представником позичальника ОСОБА_2 відділення банку у місті Суми, автомобіль був затриманий співробітниками поліції спільно з приватним виконавцем Жованик Ю. А., від якої представник дізнався, що 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. вчинено виконавчий напис № 295 по зверненню стягнення на заставлений спірний автомобіль, а 23 березня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 64940009 щодо боржника ОСОБА_1 , накладено арешт на автомобіль, оголошено автомобіль у розшук, тощо. 
ОСОБА_1 щомісячно через відділення банку у місті Суми вносила через представника ОСОБА_3 чергові платежі за кредитом, а саме: у січні-квітні 2021 року - по 15 000 грн; 04 червня 2021 року - 19 500 грн. 
Незважаючи на наявність нотаріально посвідченої довіреності на представництво у взаємовідносинах з усіма фізичними та юридичними особами, відділення банку у місті Сумах відмовляється надати представникам інформацію про розмір простроченої заборгованості (на думку банку), підстави її виникнення, звіряти взаємні розрахунки, переадресовуючи всі питання у місто Львів. 
Зазначені дії банку є повністю незаконними, порушують права ОСОБА_1 як споживача, порушують умови договору та закону, оскільки місцем виконання кредитного договору є відділення банку у місті Суми.
З дати укладання кредитного договору і до дати вчинення виконавчого напису за графіком погашення кредиту, ОСОБА_1 повинна була сплатити 334 776 грн, а фактично сплатила 323 688 грн, тому у банка відсутні будь-які підстави для дострокового розірвання кредитного договору та звернення стягнення на заставлене майно позичальника. 
У своїх листах представник позичальника після 01 квітня 2020 року повідомив банк про зміну адреси для листування з позичальником ОСОБА_1 і просив направляти поштову кореспонденцію за поштовою адресою представника, але жодної кореспонденції від банку з інформацією про наявність простроченої заборгованості, вимогою негайного погашення простроченої заборгованості від банку на адресу ОСОБА_2 не надходило. 
Отримувати поштову кореспонденцію за місцем своєї реєстрації ОСОБА_1 не мала можливості, оскільки перебуває за межами України.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ковпаківський районний суд міста Суми рішенням від 15 вересня 2021 року позов задовольнив частково.
Визнав виконавчий напис № 295 від 28 січня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. про звернення стягнення на рухоме майно, автотранспорт, марка і модель автотранспорту «Toyota RAV 4», 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.
Стягнув з АТ «Кредобанк» в особі відділення АТ «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 1 362 грн на відшкодування судового збору.
В іншій частині позову відмовив.
Задовольняючи частково позов місцевий суд виходив з того, що з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій по достроковому розірванню кредитного договору місцевий суд виходив з того, що судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування даної частини заявлених позовних вимог.
Сумський апеляційний суд постановою від 11 листопада 2021 року апеляційну скаргу АТ «Кредобанк» задовольнив частково. Рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 15 вересня 2021 року в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» фактично понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 135 грн.
Постанову апеляційний суд мотивував тим, що через порушення ОСОБА_1 виконання кредитного зобов`язання банк на законних підставах обрав спосіб погашення кредитної заборгованості шляхом дострокового звернення стягнення на предмет застави, оскільки його досудова вимога про дострокове погашення кредитної заборгованості направлена ОСОБА_1 , у порядку, узгодженому сторонами у кредитному договорі, була залишена без задоволення.
Той факт, що ОСОБА_1 не отримала цієї досудової вимоги, колегія суддів розцінює як ухилення від її отримання, оскільки ні ОСОБА_1 , ні її представник не повідомили банк про нову поштову адресу місцезнаходження останньої і не виконали зобов`язання позичальника перед банком, передбаченого пунктом 3.8 кредитного договору.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
ОСОБА_1 у грудні 2021 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на  постанову Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі як на підставу оскарження судового рішення заявник посилається на пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та, зокрема вказує, що на час розгляду справи в апеляційному порядку ні позивач, ні її представник                        ОСОБА_2 не були повідомлені належним чином про дату судового засідання та не отримали копії апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не перевірив чи існували у банка законні підстави для дострокового розірвання договору та направлення документів для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Отже, апеляційний суд відмовив у задоволенні позову без встановлення юридично значущих фактів, без перевірки цих фактів письмовими доказами, належного дослідження та належної оцінки письмових доказів.
 
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Від АТ «Кредобанк» у червні 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому заявник просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що позивач не надала належних, допустимих та достовірних доказів на обґрунтування вимог про визнання незаконними дій по достроковому розірванню кредитного договору.
Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що через порушення ОСОБА_1 виконання кредитного зобов`язання банк на законних підставах обрав спосіб погашення кредитної заборгованості шляхом дострокового звернення стягнення на предмет застави, оскільки його досудова вимога про дострокове погашення кредитної заборгованості направлена ОСОБА_1 , у порядку, узгодженому сторонами у кредитному договорі, була залишена без задоволення.
Той факт, що ОСОБА_1 не отримала цієї досудової вимоги, колегія суддів розцінює як ухилення від її отримання, оскільки ні ОСОБА_1 , ні її представник не повідомили банк про нову поштову адресу місцезнаходження останньої і не виконали зобов`язання позичальника перед банком, передбаченого пунктом 3.8 кредитного договору.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 03 лютого 2022 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Ковпаківського районного суду міста Суми.
Справа № 592/7206/21 надійшла до Верховного Суду 18 лютого 2022 року.
Верховний Суд ухвалою від 25 липня 2022 року продовжив АТ «Кредобанк» строк на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 та призначив справу до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Між ТОВ «Артмотор» та ОСОБА_1 06 липня 2018 року було укладено договір купівлі-продажу для реєстрації транспортного засобу ДКП № 0960618.
Між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 06 липня 2018 року було укладено кредитний договір № 18088/2018, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 681 525,23 грн на умовах строковості, платності, повернення на строк                                  до 05 липня 2025 року. Кредит видано на наступні цілі: для здійснення повної оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «Toyota RAV 4»; для оплати страхового платежу по КАСКО в сумі 94 477,50 грн; для оплати страхування від нещасних випадків 13 297,73 грн. Строк внесення щомісячного платежу до 06 числа наступного місяця. 
Згідно з пунктами 3.3-3.5 кредитного договору на момент укладення договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первина процентна ставка визначена в розмірі 10,49 % річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти на користування кредитом оплачуються відповідно до встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки.
Для цілей цього кредитного договору визначення використовуються в наступному значені: URD ЗМ - «Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб строком на 3 місяці», який визначається агентством «Thomson Reuters» на сайті Національного банку України. Період дії ставок - період у часі для якого встановлюється значення змінюваної процентної ставки. Перебіг період дії ставки починається з дати укладення договору та завершується 31 липня 2019 року. Тривалість другого та всіх наступних періодів дії ставки дорівнюється трьом календарним місяцям. Дата перегляду               ставки - перший банківський день останнього календарного місяця періоду дії ставки. Дата зміни ставки - перший календарний день періоду дії ставки базова процентна ставка - процентна ставка, яка розраховується як середньоарифметичне значення щоденних процентних ставок URD ЗМ за три попередні календарні місяці, які передують дії і перегляду ставки. Маржа - числове значення, величина якого встановлюється згідно цього кредитного договору.
Змінювана процентна ставка на другий і наступний періоди дії ставки визначається наступним чином - змінювана процентна ставка + базова ставка + 6 % (маржа).
Пунктом 3.6 кредитного договору визначено порядок перегляду змінюваної процентної ставки.
Також у пунктах 3.7, 3.8 кредитного договору викладено про порядок повідомлення банком про зміну процентної ставки банком, який не пізніше ніж за 15 календарних днів до дати зміни ставки на поштову адресу позичальника направляє повідомлення. У випадку зміни поштової адреси позичальником або інших зобов`язальних за кредитним договором осіб, позичальник зобов`язується відповідно до пункту 10.11 кредитного договору повідомити письмово про це банк та вказати актуальну поштову адресу. У разі неповідомлення позичальником вище вказаного, надсилання кореспонденції на зазначену в цьому договорі поштову адресу вважається виконанням банком зобов`язання повідомити про зміну процентної ставки.
У пункті 3.16 кредитного договору передбачено, що загальні витрати позичальником кредиту, реальна річна процента ставка та загальна вартість кредиту для позичальника за цим договором наведені у графіку погашення заборгованості                                  (додаток 1) до цього кредитного договору.
Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і строки (терміни) передбачені цим кредитним договором. 
Згідно з пунктом 4.1.1 кредитного договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування, відповідно до графіку погашення заборгованості.
Пунктами 4.7, 4.8 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокове повернення кредиту, процентів, про що письмове повідомляє позичальника, який зобов`язаний після отримання повідомлення банку усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомлені протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення.
Виконання зобов`язань за цим кредитним договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому кредитному договорі договором та договором застави майнових прав за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «Toyota RAV 4».
За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розділі 5 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника перед банком - оплата штрафу відповідно до пункту 5.3.1 кредитного договору. 
У додатку 1 до кредитного договору наведено графік погашення заборгованості, де у колонках 4, 5, 6 відображені сума платежу за розрахунковий період місяця, сума погашення кредиту та проценти за користування кредитом. До сплати цим графіком передбачено погашення кредиту на суму 681 525,23 грн і процентів при реальній річній процентній ставці 11,17 % за користування кредитом - 288 224,72грн.
Між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 06 липня 2018 року було укладено договір застави майнових прав № 18088/2018/1.
21 серпня 2018 року сторонами укладено договір застави, за яким ОСОБА_1 передала в заставу автомобіль марки «Toyota RAV 4», сірого кольору 2018 року випуску, № шасі НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1987, колір - сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , де у пункті 5.3 є застереження щодо звернення стягнення на предмет застави.    
Згідно з пункт 5.3 договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється в позасудовому порядку - на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Відповідно до підпункту 3 пункту 5.2 договору застави заставодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет застави, у разі якщо в момент настання виконання зобов`язань за кредитним договором, вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором термін суми кредиту та / або при несплаті або частковій несплаті у встановлений кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій) збитків.
У вказаних договорах зазначена поштова адреса позичальника ОСОБА_1 : квартира АДРЕСА_1 .
За квитанцій, долучених до позовної заяви, ОСОБА_1 здійснювала платежі за кредитним договором: 03 серпня 2018 року в розмірі 12 000 грн; 05 серпня 2018 року - 12 000 грн; 05 жовтня 2020 року - 12 000 грн; 12 листопада 2018 року - 12 000 грн;                    05 грудня 2018 року - 12 000 грн; 04 січня 2019 року - 6 000 грн; 10 січня 2019 року - 6 000 грн; 05 лютого 2019 року - 12 000 грн; 06 березня 2019 року - 12 000 грн;                            05 квітня 2019 року - 12 000 грн; 07 червня 2019 року - 12 000 грн; 20 серпня                           2019 року - 14 000 грн; 07 жовтня 2019 року - 15 940 грн; 11 грудня 2019 року -                              17 000 грн; 09 січня 2020 року - 17 000 грн; 05 лютого 2020 року - 17 000 грн; 06 травня 2020 року - 17 000 грн; 05 червня 2020 року - 14 000 грн; 07 серпня 2020 року -                                 15 000 грн; 16 листопада 2020 року - 15 000 грн; 07 жовтня 2020 року - 15 000 грн;                    14 листопада 2020 року - 17 000 грн; 07 грудня 2020 року - 15 000 грн; 11 січня                        2021 року - 15 000 грн; 05 лютого 2021 року - 15 000 грн; 05 березня 2021 року -                         15 000 грн; 07 квітня 2021 року - 15 000 грн; 04 червня 2021 року - 19 500 грн; 06 липня 2021 року - 15 000 грн; 05 серпня 2021 року - 15 000 грн. 
Загальна сума платежів відповідно до квитанцій склала 418 440 грн.
ОСОБА_2 01 квітня 2020 року звертався з листом до АТ «Кредобанк» з пропозицією провести взаємні розрахунки за кредитним договором у відповідності до закону та договору, де ним також зазначена поштова адреса ОСОБА_1 , як і в укладених нею з банком договорах. Повідомлення про нову поштову адресу місця знаходження відсутні, тільки зазначено, що вона виїхала до Польщі.
АТ «Кредобанк» листом від 10 квітня 2020 року за № 63/П-338/1 повідомив ОСОБА_4 , що інформація є банківською таємницею.
ОСОБА_2 повторно 13 травня 2020 року направив до банку поштою листа про проведення взаємних розрахунків та незгодою про розмір процентної ставки, яку він сплачує. У даному листі також відсутня інформації про нове місце знаходження ОСОБА_1 .
З представлених банком матеріалів долучених до апеляційної скарги, які направлялися банком приватному нотаріусу за отриманням виконавчого напису апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 підписала ще паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про тіло кредиту, строк кредитування зі строком 84 місяці, процентна ставка на перший період дії ставки - 10,49 % та тип процентної ставки - змінювана.
На ім`я ОСОБА_1 16 грудня 2020 року банком було направлено досудову вимогу                     від 15 грудня 2020 року про погашення кредитної заборгованості станом на 15 грудня 2020 року на загальну суму 600 349,55 грн, в тому числі у розмірі 563 216,16 грн за основним боргом, прострочена - 45 843,97 грн, прострочені проценти - 6 800,38 грн; нараховані проценти - 2 026,34 грн; пеня - 704,37 грн; штраф за невиконання негрошових зобов`язань - 27 602,30 грн.
Зазначена досудова вимога була направлена за відомою банку актуальною поштовою адресою: АДРЕСА_2 , лист повернувся «за закінченням терміну зберігання» 20 січня 2021 року.
Згідно з витягом з реєстрації у державному реєстрі обтяжень рухомого майна,                                 15 грудня 2020 року внесено зміни про зареєстроване звернення стягнення на підставі укладеного сторонами договору застави.
Банк 28 січня 2021 року звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. із вимогою про дострокове звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості станом на 15 січня 2021 року в розмірі 591 874,19 грн, в тому числі 562 006,08 грн - неповернута сума кредиту;                         29 868,11 грн - сума штрафу, шляхом вчинення виконавчого напису.
До звернення нотаріусу були надані документи: кредитний договір № 18088/2018                    від 06 липня 2018 року з графіком погашення заборгованості; паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 ; договір застави від 21 серпня 2018 року, витяг на основі даних з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 07 вересня                          2021 року; досудова вимога від 15 грудня 2020 року; копія опису цінного листа про повідомлення - вимогу від 15 грудня 2020 року; список згрупованих відправлень                         за 16 грудня 2020 року; рекомендоване повідомлення поштового відправлення на адресу: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 ; повідомлення Укрпошти Експрес від 20 січня 2021 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання» через повернення конверта; витяг з реєстрації Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15 грудня 2020 року; розрахунок заборгованості за кредитним договором із зарахуванням усіх платежів, проведених ОСОБА_1 станом на 06 січня 2021 року, яким підтверджена сума заборгованості за кредитом в розмірі 562 006,08 грн та сума нарахованого штрафу в розмірі 29 868,11 грн; три меморіальні ордера на виплату ОСОБА_1 кредиту на суму 573 790 грн;                                       94 477,50 грн - за страхування транспортного засобу; 13 297,73 грн - за страхування життя позичальника; виписка руху коштів по рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ОСОБА_1 за період з 06 червня 2018 року до 15 січня 2021 року.
На підставі цих документів, 28 січня 2021 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 295, яким звернуто стягнення на рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки «Toyota RAV 4», 2018 року випуску, № шасі НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1987, колір - сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 у рахунок погашення боргових вимог АТ «Кредобанк» в сумі 591 874,19 грн та стягнуто з боржника 2 000 грн - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису. 
Даний виконавчого напис пред`явлено банком до примусового виконання і 23 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Жованик Ю. А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64940009 на підставі виконавчого напису № 295, виданого 28 січня 2021 року.
Приватним виконавцем 07 червня 2021 року було винесено постанову про опис та арешт майна боржника за ВП № 64940009 на підставі виконавчого напису від 28 січня 2021 року про звернення стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки «Toyota RAV 4», 2018 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення вимог АТ «Кредобанк». 
Приватним виконавцем 30 серпня 2021 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою оцінки вартості арештованого автомобіля позичальника.
Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 01 вересня 2021 року з метою забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 28 січня 2021 року.
Приватний виконавець 20 вересня 2021 року прийняв постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Ковпаківського районного суду міста Суми від 01 вересня 2021 року до завершення судового розгляду спору у цивільній справі                    № 592/7206/21.
Також апеляційним судом встановлено, що станом на 15 січня 2021 року з урахуванням сплачених сум станом на 06 січня 2021 року неповернута сума кредиту становить 562 006,08 грн, що складається з суми поточної заборгованості в розмірі 510 833,52 грн та суми простроченої заборгованості в розмірі 51 172,56 грн, а також суми штрафу за період з грудня 2019 року до січня 2021 року становить 29 868,11 грн. Тобто розмір заборгованості позивача за кредитним договором повністю підтверджується наданими відповідачем розрахунками заборгованості, які були представлені приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису.
Банком сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 562 006,08 грн визначена станом на 15 січня 2021 року, з урахуванням надходження 07 грудня 2020 року платежу в сумі 15 000 грн, оскільки 06 січня 2021 року був останній день поточного щомісячного платежу визначеного графіком погашення заборгованості за грудень 2020 року.
Станом на 06 січня 2021 року позивачем було сплачено тільки 308 940 грн, а останні 94 500 грн надійшли у період з лютого до серпня 2021 року, тобто вже після вчинення виконавчого напису.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
У пункті 18 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України встановлено, що положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Основний Закон окремими статтями.
За статтею 59 Конституції України (в редакції наведеного вище Закону) кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Також Конституцію України було доповнено статтею 131-2 , за частинами першою, третьою та четвертою якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.
Відповідно до статті 8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом або коли закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй. Якщо зі змісту  конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.
Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Предметом спору в даній справі є визнання незаконними дій по достроковому розірванню кредитного договору та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Тобто, дана справа не є малозначною.
Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер;                      4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 у червні 2021 року через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом.
На підтвердження повноважень на представництво ОСОБА_1 в суді                 ОСОБА_2 надав довіреність.
Однак, у матеріалах справи відсутні документи, що посвідчують його повноваження на надання правничої допомоги як адвоката.
Частиною першою статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про здійснення                     ОСОБА_2 адвокатської діяльності та набуття ним статусу адвоката.
Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 , поданий представником                      ОСОБА_2 , слід залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України, як такий, що поданий від імені заінтересованої особи, особою, яка не має повноважень на ведення справи.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині із підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. 
Частиною першою статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції та оскаржувана постанова підлягають скасуванню, а позов - залишенню без розгляду.
Згідно з частиною другою статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. 
Керуючись пунктом 2 частини першої статті 257, статтями 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 15 вересня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Жованик Юлія Андріївна, про визнання незаконними дій по достроковому розірванню кредитного договору та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишити без розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
ГоловуючийА. І. Грушицький    Судді:І. В. Литвиненко     Є. В. Петров    В. В. Пророк   В. А. Стрільчук