Справа № 639/3207/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        22 червня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        МАЦУНИЧА М.В., ФАЗИКОШ Г.В.
за участю секретаря                БОЧКО Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 639/3207/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та встановлення порядку спілкування батька з дитиною, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Виноградівського районного суду від 1 червня 2021 року, повний текст якого складено 1 червня 2021 року, головуючий суддя Левко Т.Ю., -

встановив:

25.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Харкова з із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача вказала Службу у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.
Ухвалами судді Жовтневого районного суду міста Харкова:
від 27.05.2020 відкрито провадження в справі;
від 01.07.2020:
виключено третю особу Службу у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради зі складу осіб, які беруть участь у справі, залучено Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача;
клопотання відповідача ОСОБА_2 про направлення справи за територіальною підсудністю задоволено, передано справу на розгляд Виноградівського районного суду Закарпатської області.
Ухвалою Виноградівського районного суду від 31.07.2020 справу прийнято до розгляду.
Мотивуючи позов необхідністю забезпечення та захисту інтересів дитини, тим, що з приводу місця проживання дитини, яка проживає з нею, між сторонами немає згоди, позивачка просила:
визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
встановити час спілкування батьку ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи з 12:00 до 18:00 у присутності позивачки або її батьків.

Рішенням Виноградівського районного суду від 06.05.2021:
провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення місця проживання малолітньої дитини та спілкування з дитиною в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору;
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення часу спілкування батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності ОСОБА_1 або її батьків відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що донька сторін зареєстрована та проживає з позивачкою, проти чого відповідач не заперечує, відсутнє право позивачки, яке б підлягало захисту, спору з цього питання між сторонами немає, тому провадження в справі за такою вимогою слід закрити з підстави, передбаченої ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України. Вимога позову про встановлення часу спілкування батька з дитиною задоволенню не підлягає, оскільки відповідне питання вирішується за заявою саме того з батьків, який проживає окремо від дитини і якому чиняться перешкоди в спілкуванні з дитиною, тоді як ані мати дитини, ані її батько не зверталися по вирішення такого питання до органу опіки та піклування, що має передувати зверненню до суду в разі спору.

12.05.2021 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нечаєв В.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 171-172 т. 1), яку вмотивовано тим, що в судових дебатах представник позивача заявив про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення в справі подасть докази, необхідні для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. До заяви адвокат додав договір від 31.08.2020 № БРД-1 про надання правової допомоги у спорі з ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та порядку спілкування батька з дитиною, укладеного з ОСОБА_2 , акт від 07.05.2021 здачі-приймання робіт за цим договором про надання юридичних послуг «у кількості 3 людино-годин» загальною вартістю 6000,00 грн із вказівкою на види наданих послуг та їх вартість, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 07.05.2021 № 103 про прийняття від ОСОБА_2 оплати в сумі 6000,00 грн за надані послуги (а.с. 173-175 т. 1).

Додатковим рішенням Виноградівського районного суду від 01.06.2021 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Суд першої інстанції ґрунтувався на тому, що 12.05.2021 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нечаєв В.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, надав необхідні для ухвалення такого рішення документи, тому відповідно до положень ст.ст. 133, 141, 270 ЦПК України наявні підстави для задоволення заяви.

Позивачка ОСОБА_1 оскаржила рішення Виноградівського районного суду від 06.05.2021 в частині визначення місця проживання дитини як ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права та оскаржила додаткове рішення Виноградівського районного суду від 01.06.2021 як ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.06.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 06.05.2021 задоволено частково, це рішення в частині закриття провадження за вимогою позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з підстави, передбаченої ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України, скасовано, справу в частині вирішення вимоги позову про визначення місця проживання дитини направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 на додаткове рішення Виноградівського районного суду від 01.06.2021 зводяться до таких.
Відповідач не заявляв суду і не ставив під час розгляду справи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Вимога про стягнення таких витрат повинна міститися в першій заяві по суті спору або у відзиві, а суд повинен зсувати це питання під час підготовчого судового засідання (ст.ст. 134, 175, 177, 197 ЦПК України).
Цього не було зроблено, суд не з`ясовував під час розгляду справи питання про судові витрати.
Враховуючи приписи ст. 141 ч. 8 ЦПК України відповідач подав 12.05.2021 заяву про розподіл судових витрат і відповідні докази з порушенням п`ятиденного строку з дня ухвалення судом рішення.
Виходячи з таких обставин, позивачка просить додаткове рішення суду скасувати.

У відзиві на апеляцію відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Нечаєв В.В., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду – без змін. Зазначає, зокрема, що акт здачі-приймання наданих адвокатом послуг сторони підписали 07.05.2021 (6000,00 грн), кошти клієнтом були сплачені, всі документи були надані суду до заяви про ухвалення додаткового рішення, тому це рішення суду є законним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки ОСОБА_1 , яка апеляцію підтримала, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи учасників процесу, суд приходить до такого.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;
у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору;
попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ст. 134 ч.ч. 1, 2, 3 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;
за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 137 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо);
такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву;
у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ст. 141 ч. 8 ЦПК України);

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача;
у випадках, встановлених частинами 3 - 5 статті 141 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду (ст. 142 ч.ч. 5, 6 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ст. 246 ч. 1 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (ст. 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України).

Технічним записом судового засідання, що відбулося 05.05.2021, зафіксовано, що представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нечаєв В.В. під час судових дебатів заявив про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та повідомив, що надасть докази щодо таких витрат.

Отже, вимоги ст. 141 ч. 8, ст. 246 ч. 1 ЦПК України щодо власне заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу були стороною додержані. Водночас не були виконані вимоги ст. 141 ч. 8 ЦПК України в частині подання доказів, необхідних для розподілу витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також, в разі потреби і обґрунтованої заяви про розподіл таких витрат.

Судові дебати, під час яких представник Нечаєв В.В. зробив заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, відбулися в судовому засіданні 05.05.2021, після чого суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, вступну і резолютивну частини якого проголосив 06.05.2021 (а.с. 159-163 т. 1). Тож рішення судом було ухвалено 06.05.2021.

Відтак перебіг строку, встановленого ст. 141 ч. 8 ЦПК України для подання доказів, необхідних для розподілу витрат на професійну правничу допомогу, за правилами, встановленими ст.ст. 120, 122, 123, 124 ЦПК України, розпочався з 07.05.2021 і сплив 11.05.2021 (вівторок, робочий день).

Особа розпоряджається своїми процесуальними правами та здійснює своє право на захист вільно, на власний розсуд; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.ст. 12, 13, 76-82 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом;
документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення;
якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк;
одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк (ст. 127 ч.ч. 1, 3, 4 ЦПК України).

Поважність причин пропущення процесуального строку та необхідність його поновлення підлягають доказуванню ініціатором відповідного клопотання за загальними правилами доказування в цивільному процесі; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами не допускається (ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для суду та для учасників судового процесу, оскільки, зокрема, визначають час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Якщо процесуальну дію вчинено після спливу встановленого для неї процесуального строку і клопотання про його поновлення не заявлене або якщо в задоволенні такого клопотання відмовлено процесуальні підстави для подальшого провадження за відповідною заявою відсутні.

Таким чином, у разі, якщо заяву подано після спливу встановленого для відповідної процесуальної дії строку і клопотання про поновлення процесуального строку не заявлене, суд не має ніяких процесуальних підстав для розгляду відповідної заяви і повинен вирішити лише питання щодо руху заяви, а саме, щодо залишення її без розгляду.

Заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу із доказами на підтвердження обґрунтованості таких витрат відповідач подав до суду 12.05.2021, тож пропустив строк для цієї процесуальної дії, на поважність причин пропущення процесуального строку не вказував, поновити цей строк не просив.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав процесуальних підстав для розгляду заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Нечаєва В.В. про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, що її належало на підставі ст. 126 ч.ч. 1, 2, ст. 141 ч. 8 ЦПК України залишити без розгляду. Доводи апеляції позивачки ОСОБА_1 щодо пропущення відповідачем процесуального строку, встановленого для подання такої заяви та доказів судових витрат, заслуговують на увагу.

Зазначене є достатньою підставою для скасування оскарженого додаткового рішення суду та залишення заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу без розгляду.

Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що питання про судові витрати було вирішене без врахування тієї обставини, що за однією з двох вимог позову провадження в справі було закрито, тоді як це підлягало врахуванню, а також передбачало можливість вирішення питання про судові витрати в порядку статті 142 ЦПК України. До того ж, у частині закриття провадження в справі рішення суду першої інстанції скасовано, справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, за результатом якого вирішуватиметься і питання про судові витрати.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 126 ч.ч. 1, 2, ст. 141 ч. 8, ст. 377 ч. 1 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, заяву представника відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Керуючись ст. 126 ч.ч. 1, 2, ст. 141 ч. 8, ст. 374 ч. 1 п. 4, ст. 377 ч. 1, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити, додаткове рішення Виноградівського районного суду від 1 червня 2021 року скасувати, заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Нечаєва Валерія Валерійовича про розподіл витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 23 червня 2022 року.

Судді