Постанова  
Іменем України
 
12 травня 2022 року                    
м. Київ
 
справа № 552/3486/20
провадження № 61-19159св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником Коваленком Сергієм Івановичем , на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2020 року у складі судді Самсонова О. А. та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року 
у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Бондаревська С. М., Кривчун Т. О.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог, рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
У  липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
 ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,у якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 грудня 2008 року відділом РАЦС адміністрації МУ «Мамоновський міський округ» Калінінградської області Російської Федерації, про що складено акт № 127.
 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 
07 грудня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнано неподаною та повернуто позивачу.
Районний суд керувався положеннями частини третьої статті 185 ЦПК України та виходив із того, що клопотання представника позивача - адвоката Коваленка С. І. від 07 вересня 2020 року недоліки позовної заяви не усуває; доказів, які підтверджують, що останнє відоме зареєстроване місце проживання або перебування відповідача є: АДРЕСА_1 - не надано, таким чином вимоги ухвали суду від 21 серпня 2020 року залишаються невиконаними, а тому наявні підстави для застосування частини третьої статті 185 ЦПК України. 
Апеляційний суд виходив з того, щорайонний суд дійшов правильного висновку про невідповідність позову вимогам статті 177 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування відповідачки ОСОБА_2 , а також доказів чи взагалі перебувала вона на території України. Також апеляційний суд прийняв до уваги, що у позовній заяві відсутня будь-яка інформація щодо проживання, як позивача, так і відповідача, на території Київського району м. Полтави. Зазначаючи, що із 2009 року не підтримує шлюбних відносин із відповідачем, позивач не вказав кому належать квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , в яких нібито проживало подружжя.
За таких обставин, твердження позивача, що останнім відомим йому місцем перебування відповідачки є АДРЕСА_1 , фактично 
є його припущеннями.
Судова кореспонденція, яка надсилалася апеляційним судом за вказаною позивачем адресою повернута без вручення із відміткою «адресат вибув». Тому приймаючи до уваги, що відповідачка є громадянкою Росії, відомості, що вона перетинала кордон України відсутні, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини десятої статті 187 ЦПК України. Оскільки за таких обставин виклик особи через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України не матиме наслідком належне інформування сторони про час і місце розгляду справи та в цілому про існування судового провадження щодо неї. Наведене також виключає підстави застосування до спірних правовідносин позиції Верховного Суду, викладеній у справах № 569/2295/19 від 15 квітня 2020 року та № 501/2443/18 від 29 січня 2020 року. 
Аргументи учасників справи
У грудні 2020 року представник ОСОБА_1 - Коваленко С. І. подавдо Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами не було враховано, що позивач фактично спільно з відповідачем не проживає з середини 2009 року і не має ніяких відомостей про її теперішнє перебування, майно чи роботу. За адресою вказаною ним як своє місце фактичного перебування: АДРЕСА_2 проживає та зареєстрований його рідний брат. На даний момент місця реєстрації ОСОБА_1 не має, зареєструватися у брата не може так як інші зареєстровані за даною адресою особи не дають на це згоди. За адресою вказаною ним як останнє відоме місце проживання та перебування відповідача: АДРЕСА_1 , у 2009 році позивач ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав, за цією адресою позивач та відповідач проживали в Україні до середини 2009 року. 
Як і зазначено в позовній заяві: «фактично в середині 2009 року ми з нею розсталися і з цього часу шлюбних чи будь яких інших відносин з нею не підтримували. На даний момент ніяких відомостей про неї я не маю». Йому невідомо, де проживає чи перебуває відповідач, а тому він зазначив останнє відоме місце перебування та проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де вони проживали разом у 2009 році 
і фактично у якому і розсталися. Намагання встановити на даний час її місце реєстрації, перебування чи проживання через колишніх знайомих не мало результату. Відомості про перебування особи чи про її роботу 
є конфіденційними і тому самостійно встановити їх позивачу є неможливим.
Крім того, на позивача не повинні бути покладені негативні наслідки, пов`язані з неможливістю реалізувати своє право на розірвання шлюбу (так як подальше його збереження для позивача є неприйнятним і позбавляє його можливості на новий шлюб з особою, з якою він би хотів зв`язати своє життя в подальшому) у зв`язку з тим, що відповідач реалізуючи своє право на вільний вибір місця реєстрації чи проживання ніяким чином не повідомила його своєму на даний час чоловікові.
У той же час відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - відомості стосовно нерухомого майна ОСОБА_2 відсутні, про що надавалася інформація до суду першої інстанції.
Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
В указаній ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
31 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 , відомості щодо майна відповідача відсутні.
Згідно інформації, наданої 19 серпня 2020 року на запит суду Управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, відомості щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відсутні.
Надана позивачем копія паспорту громадянина України, виданого у квітні 2020 року, також не підтверджує його місце реєстрації, інших доказів фактичного проживання на території Київського районного м. Полтави - не надано.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав його невідповідності вимогам статті 177 ЦПК України та надано позивачу строк, тривалістю п`ять календарних днів з дня одержання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме надання підтвердження того, що останнє відоме зареєстроване місце проживання або перебування відповідача є: АДРЕСА_1 .
07 вересня 2020 року представником позивача - адвокатом Коваленко С. І. подано клопотання про відкриття провадження у справі з обґрунтуванням позиції підсудності справи Київському районному суду м. Полтави відповідно до положень частини дев`ятої статті 28, частини десятої статті 187 ЦПК України та практики Верховного Суду по справах № 569/2295/19 від 15 квітня 2020 року та № 501/2443/18 від 29 січня 2020 року.
Відповідач ОСОБА_2 є громадянкою Росії, шлюб зареєстровано у відділі РАЦС адміністрації МВ «Мамоновського міського округу» Калінінградської області згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , акт №127.
Згідно з пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Позовна заява повинна містити, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс (частина третя статті 175 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Предметом позову у цій справі є розірвання шлюбу. 
Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (частина друга статті 28 ЦПК України). 
Згідно з частиною дев`ятою статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Відповідно до абзацу 2 частини першої та дев`ятої статті 187 ЦПК України, якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом 
у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (частина десята статті 187 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 569/2295/19 (провадження № 61-14212св19) зазначено, що «повернення позовної заяви позивачеві із вказаних в оскаржуваних судових рішеннях підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі».
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 
2020 року у справі № 501/2443/18 (провадження № 61-12785св19).
У позові ОСОБА_1 зазначив, що йому невідомо місце реєстрації чи перебування відповідача на даний час, тому ним вказано останнє йому відоме місце перебування відповідача в Україні. На виконання запиту суду першої інстанції управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради надало інформацію про те, що відомості щодо реєстрації ОСОБА_2 на території Полтави - відсутні.
За таких обставин суди зробили помилковий висновок про повернення позовної заяви ОСОБА_1 .
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені судові рішення скасувати з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року скасувати. 
Справу № 552/3486/20 передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2020 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року втрачають законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                           В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук