Номер провадження: 22-ц/813/3121/22 
Справа № 501/136/21
Головуючий у першій інстанції Смирнов  В. В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укражилстрой-2008» в особі заступника голови, ОСОБА_2 , про захист честі, гідності та ділової репутації, -

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
20.01.2021 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСББ «Укржилстрой - 2008» (далі відповідач) про захист честі, гідності та ділової репутації.
В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що заступник голови правління ОСББ «УКРЖИЛСТРОЙ - 2008» надав виконавчій службі неправдиву інформацію щодо наявності в позивача ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги в сумі 43708,00 гривні. Вказана інформація є неправдивою, що негативно впливає на рішення виконавчої служби.
У зв`язку з підстав викладених у позові, позивач просив суд;
Визнати недостовірними та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію відомості про ОСОБА_1 , які розповсюдив заступник голови правління ОСББ «Укржилстрой-2008», ОСОБА_2 надавши письмову, неправдиву інформацію Виконавчій службі м. Чорноморськ.
Зобов`язати заступника голови правління ОСББ «Укржилстрой-2008», ОСОБА_2 надану судам, виконавчій службі та іншим засобам інформації неправдиву інформацію щодо заборгованості за комунальні послуги, які начебто нараховані за квартирою АДРЕСА_1 , у сумі 43708, 00 гривень скасувати.
Зобов`язати заступника голови правління ОСББ «Укржилстрой-2008», ОСОБА_2 публічно вибачитись, направивши лист-вибачення на вищевказану поштову адресу ОСОБА_1 .
Притягти до відповідальності заступника голови правління ОСББ «Укржилстрой-2008», ОСОБА_2 , а саме стягнути штраф у сумі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стягнути з заступника голови правління ОСББ «Укржилстрой-2008», ОСОБА_2 на мою, ОСОБА_1 користь моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнути з відповідача, заступника голови правління ОСББ «Укржилстрой-2008», ОСОБА_2 судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой-2008» в особі заступника голови Хрипко Валерія Павловича про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вказані вимоги позивачем не виконано, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із рішенням суду, 01.01.2021 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, відповідно до прохальної частини якої, апелянт просить суд рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким, повзовні вимоги ОСОБА_1 , до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укражилстрой-2008» в особі заступника голови, ОСОБА_2 , про захист честі, гідності та ділової репутації задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1 зазначає, що суду першої інстанції було надано достатньо доказів, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
З огляду на що, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.
Наголошує на тому, що надала суду обґрунтовану діючим законодавством України поховну заяву, а також суду надані докази того, що «заступник голови правління, ОСОБА_2 , надав суду та виконавчій службі неправдиві відомості щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги в сумі 43 708 грн.
Підсумовуючи наведене, апелянт вважає, що Іллічівський міський суд Одеської області постановив рішення в якому вірно встановив вимоги діючого законодавства які регулюють та аргументують обставини справи, але, не застосував закон, який підлягав застосуванню у вказаному рішенні, чим грубо порушив норми матеріального та процесуального права.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.08.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2021 року було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.
23 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву, якою усунуто недоліки зазначені у вищевказаній ухвалі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.10.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укражилстрой-2008» в особі заступника голови, ОСОБА_2 , про захист честі, гідності та ділової репутації.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.10.2021 року під головування судді Князюка О.В., суддів :Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. справу було призначено до розгляду на 19 травня 2022 року на 09 годину 30 хвилин в приміщенні Одеського апеляційного суду.
19 травня 2022 року сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв та клопотань не подавали, причини неявки суду не повідомили.
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності її учасників.

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Наведене положення стисло відтворює зміст концептуальних засад преамбули Загальної декларації прав людини.
Відповідно до ст.28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.
Частина 4 статті 32 Конституції України закріплює, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Будучи особистим немайновим правом, що забезпечує соціальне буття фізичної особи, право на повагу до гідності та честі захищається нормами Цивільного кодексу України.
Статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що честь, гідність та ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Так, статтями 270, 297 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
За правилом ст.275 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.
Захист такого права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.
Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, належить позивачеві.
Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Статтею 299 Цивільного кодексу України закріплено право фізичної особи на недоторканність та право на судовий захист своєї ділової репутації.
Відповідно до ч. 2 ст. 302 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.
Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСУ №1 д 27.02.2009р., відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.
Згідно п. 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.
Враховуючи, що відповідач у своєму зверненні просив провести перевірку вказаних ним фактів, реалізувавши своє право на звернення. Зі змісту звернення убачається, що відповідач звернувся до Тернопільської місцевої прокуратури із заявою про неправомірні дії позивача, як до компетентного органу, який уповноважений провести таку перевірку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для визнання недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та ділову репутацію позивача.
Згідно зі ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Наведені ч.1 ст. 277 і ст. 280 ЦК України способи захисту є самостійними способами правового захисту, закон не передбачає похідного характеру вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та не обумовлює стягнення моральної шкоди вирішенням судом питання щодо спростування недостовірної інформації.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з приниженням честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно зі ст. 94, 277 ЦК України, ч.4 ст. 32 Конституції України, статтею 10 Конвенції кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про визнання інформації недостовірною, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.
Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і норм ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Позивач подала докази проте не довела перед судом недостовірність поширеної інформації, хоча цей процесуальний обов`язок належить відповідачу, який достовірність поширеної інформації не довів.
Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з рішенням суду першої інстанції, та не заслуговують на увагу.
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачем своїх позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
З огляду на вищевказане, апеляційна скарги ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).
Оскільки колегія суддів відмовила у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за її подання відшкодуванню не підлягають.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2021 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 20.05.2022 року.
Головуючий:                                                                                О. В. Князюк
Судді:                                                                  А. П. Заїкін
С.О. Погорєлова