Справа № 944/6184/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А. 
Провадження № 22-ц/811/3616/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія: 63

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.
при секретарі Ждан К.О.
з участю представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача адвокат Зозуля А.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом, в якому просить визнати рішення Яворівської КЕЧ району про відмову ОСОБА_1 в оформленні передачі у приватну власність та приватизації квартири АДРЕСА_1 незаконним, визнати за ОСОБА_3 зі складом сім`ї 2 особи право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати Яворівську КЕЧ району оформити передачу в приватну власність ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 особи квартири АДРЕСА_1 згідно із Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". В обґрунтування позову зазначає, що позивачка проживає разом із сином ОСОБА_4 у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 . 02 жовтня 1990 року ОСОБА_1 була прийнята у Яворівську КЕЧ району на посаду бухгалтера, де пропрацювала на різних посадах до вересня 1994 року. 26 листопада 2008 року прийнята за контрактом на військову службу у Збройні Сили України, де проходить службу по теперішній час. ОСОБА_1 є учасником бойових дій. У 1992 році позивачка звернулася до Яворівської КЕЧ району, де працювала на той час, із заявою про виділення їй житлової площі. Оскільки вільних квартир на той час не було, її разом з сином було заселено у вільну кімнату в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . На момент вселення у дану квартиру її одну кімнату вже займав ОСОБА_5 із своєю сім`єю, який також свою дав згоду на заселення ОСОБА_1 в дану квартиру. Місце проживання позивачки разом із сином у вказаній квартирі є зареєстроване з 12 листопада 1992 року. 26 листопада 1993 року квартиронаймач ОСОБА_5 був знятий з реєстрації у даній квартирі та разом із своєю сім`єю вибув на постійне місце проживання до Росії. 14 червня 1994 року були зняті з реєстрації і члени його сім`ї. Отже з 26 листопада 1993 року ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 безперешкодно та відкрито користується квартирою, підтримує її в належному стані, сплачує необхідні комунальні платежі.В 2013 році ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Яворівської КЕЧ району про визнання права власності на вищезазначену квартиру за набувальною давністю. Яворівською КЕЧ району було подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 23.09.2013 року визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , у задоволенні зустрічного позову Яворівської КЕЧ району до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення – відмовлено. 
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2014 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.09.2013 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на вказану квартиру скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови в зустрічному позові, Апеляційний суд Львівської області виходив з того, що ОСОБА_1 перебуває у фактичних договірних відносинах з Яворівською КЕЧ району щодо найму житла, зареєстрована в даній квартирі разом з членами своєї сім`ї, здійснює оплату комунальних послуг, а тому правових підстав для її виселення не вбачається. 07.03.2014 року між Будинкоуправлінням №1 при Яворівській КЕЧ району та ОСОБА_1 укладено Договір найму житлового приміщення в будинках державного житлового фонду, згідно якого ОСОБА_1 та членам її сім`ї надано в безстрокове користування спірну квартиру. 15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Яворівської КЕЧ району із заявою встановленої форми про надання дозволу на оформлення передачі їй у приватну спільну сумісну власність зі складом сім`ї - 2 особи квартири АДРЕСА_1 відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», однак Яворівська КЕЧ району відмовила ОСОБА_1 в приватизації займаної нею квартири, мотивуючи тим, що окрім наданих нею до заяви документів, не додана копія ордера на жиле приміщення. Вважає, що дії Яворівської КЕЧ району є неправомірними, оскільки ордер лише є підставою для вселення у квартиру. Те, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 на законних підставах вселилася і проживають у спірній квартирі підтверджується вищезазначеними обставинами та документами. З огляду на викладене вважає, що рішення Яворівської КЕЧ району про відмову ОСОБА_1 та її сину в оформленні передачі у приватну власність та приватизації спірної квартири прийняті без врахування норм чинного законодавства і порушують їх право на отримання житла у власність. Просить позов задовольнити.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дій задоволено.
Визнано рішення Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району про відмову ОСОБА_1 в оформленні передачі у приватну власність та приватизації квартири АДРЕСА_1 незаконним.
Визнано за ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 особи право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати Яворівську квартирно-експлуатаційну частину району оформити передачу у приватну власність ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 особи квартири АДРЕСА_1 .
Стягнуто з Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району на користь держави судовий збір у розмірі 1536 (тисячу п`ятсот тридцять шість) 80 коп.

Рішення суду оскаржено Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною району.
Вважає рішення суду незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що з аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами, і лише вони визначають питання чи має громадянин права на приватизацію згідно наданого пакету документів. В даному випадку, стверджує, що суд не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла. Аналогічні правові позиції викладені в Постанові ВС від 05.08.2019 року за №761/28893/16ц.

Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким частково не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що дії Яворівської КЕЧ району порушують конституційне право позивачки на приватизацію житла у встановленому законом порядку, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для захисту вимог позивача щодо реалізації свого права на приватизацію.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 28.12.2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 .
ОСОБА_4 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом на народження серії НОМЕР_3 від 15.04.1989 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 06.09.1997 року.
Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_6 №3454 від 18.05.2018 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 .
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_7 , ОСОБА_1 з 02.10.1990 року прийнята на роботу в Будинкоуправління №1 (Яворівську КЕЧ району).
Згідно із витягом із послужного списку, виданим військовою частиною НОМЕР_6 , старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України з 26.11.2008 року.
Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_8 № 2965 від 03.08.2021, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_6 з 26.11.2008 по теперішній час.
Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №175632302 від 30.07.2019 року, квартира АДРЕСА_1 перебуває у державній власності Міністерства оборони України.
Відповідно до довідки Яворівської КЕЧ району №108 від 13.05.2018 року, ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить МО України та перебуває у державній власності. Особистий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_1 , благоустрій будинку: водопровід, каналізація, індивідуальне опалення та газ.
Відповідно до довідки Яворівської КЕЧ району №152 від 08.04.2019 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; склад її сім`ї – син ОСОБА_4 .
Квартира за адресою: АДРЕСА_2 відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 19.04.2013 року.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 23.09.2013 року визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 . У задоволенні зустрічного позову Яворівської КЕЧ району до ОСОБА_1 про виселення із житлового приміщення – відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18.02.2014 року, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2013 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
07.03.2014 року між Будинкоуправлінням №1 при Яворівській КЕЧ району та ОСОБА_1 згідно рішення Яворівського районного суду від 18.02.2014 року у справі №460/1745/13 укладено договір найму житлового приміщення в будинках державного фонду України – квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
24.04.2007 року між ВАТ «Львівгаз» від імені якого діє філія Яворівське УЕ ГГ та ОСОБА_1 укладено договір №1004477 про надання послуг з газопостачання.
25.10.2017 року між КП Яворівської міської ради «Житлокомунсервіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів.
20.11.2017 року між Міським комунальним підприємством «Яворіввода» та ОСОБА_1 укладено типовий договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води.
Згідно із відповіддю Яворівської КЕЧ району №2207 від 25.10.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у передачі квартири у приватну власність, оскільки у наданих документах відсутня копія ордера на жиле приміщення.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.
Згідно з частиною третій статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить до державного житлового фонду, ордер на вселення у зазначене приміщення ОСОБА_1 не видавався. У спірну квартиру ОСОБА_1 вселилась разом із сім`єю у 1992 році, з того часу постійно в ній проживають та зареєстровані, вона несе витрати з її утримання.
За встановлених обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що законність проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі підтверджується договором найму житлового приміщення в будинках державного фонду України, у задоволенні позову відповідача про виселення відмовлено з огляду на відсутність правових підстав на це, іншого житла позивачка не має, що свідчить про те, що вона має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому його «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визнання рішення Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району про відмову ОСОБА_1 в оформленні передачі у приватну власність та приватизації квартири АДРЕСА_1 незаконним та визнання за ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 особи право на приватизацію квартири АДРЕСА_1  

Порядок приватизації майна встановлений Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, процедура приватизації має бути здійснена у чіткій відповідності з вимогами законодавства.

Частиною 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення у дію цього Закону.
Відповідно до вимог ст. ст. 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.
Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами, до числа яких суд не належить.
Зазначений висновок відповідає позиції, висловленій в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.03.2017 року по справі № 752/12075/15-ц, та у Постанові Верховного Суду від 02.08.2018 року по справі № 761/38539/16-ц.

Отже, з системного аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, слід дійти висновку, що вказаними нормативно - правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами, до числа уповноважених на це установ суд не належить, оскільки не наділений повноваженнями на прийняття рішення про приватизацію квартири, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині зобов`язання Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району оформити передачу у приватну власність ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

 Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2021 року в частині зобов`язання Яворівську квартирно-експлуатаційну частину району оформити передачу у приватну власність ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи квартири АДРЕСА_1 – скасувати і в цій частині позовних вимог – відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району – задовольнити частково. 
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2021 року в частині зобов`язання Яворівську квартирно-експлуатаційну частину району оформити передачу у приватну власність ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи квартири АДРЕСА_1 – скасувати і в цій частині позовних вимог – відмовити.
В решті рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2021 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
       Повний текст постанови складено 28 квітня 2022 року.

Головуючий:                                                 О.Я. Мельничук

       Судді:                                                                  О.М. Ванівський

        Н.П. Крайник