Справа № 308/5673/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

30 червня 2022 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,
       з участю секретаря Кекерчень М.І.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2022 року за заявою комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради про розстрочення виконання судового рішення, -
ВСТАНОВИВ:
       Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (надалі – Управління) звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління про визнання незаконним і скасування наказу від 26.04.2018 р. № 10-к, поновлення на роботі, виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди у січні 2022 р. (т.3 а.с.163-172). 
       Просило розстрочити виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2021 р. по справі № 308/5673/18 шляхом встановлення щоквартального періоду виплат протягом року в рівних частинах.
       На обґрунтування заяви вказує, що 07.07.2020 р. Ужгородським міськрайонним судом було прийнято рішення по справі №308/5673/18, відповідно до якого вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово-господарського відділу - головного бухгалтера Управління, і, відповідно, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.04.2018 р. по 07.07.2020 р., у розмірі 717 750 грн. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2021 р. апеляційну скаргу Управління задоволено частково, в іншій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2020 р. по справі № 308/5673/18 залишено без змін. Заявник зазначає, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління за організаційно - правовою формою є комунальною установою. Положенням про Управління, яке затверджено рішенням Закарпатської обласної ради від 03.02.2021 р. № 171, визначено, що організаційно правова форма Управління: комунальна некомерційна установа (п.2.4. Положення). Управління є розпорядником коштів третього ступеня, рахунки якого відкриваються в органах казначейства відповідно до мережі (п.6.3. Положення). Заявник зазначає, що відповідно до Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 28.02.2002 р., фінансування бюджетної установи здійснюється відповідно кошторису та плану асигнувань. Також указує, що режим надзвичайної ситуації, спричинений коронавірусом SARS-CoV-2, є надзвичайною подією, яка унеможливлює здійснення господарської діяльності у звичайному режимі, що свідчить про наявність виняткових (особливих) і непереборних обставин, через які істотно ускладнюється виконання судового рішення по справі № 308/5673/18. У заяві вказано, що запровадження в Україні карантинних заходів та встановлення ряду заборон, які негативно впливають на здійснення господарської діяльності багатьох підприємств, є загальновідомою обставиною, що не підлягає доказуванню. Заявник стверджує, що виконання рішення суду по справі № 308/5673/18 у частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошових кошів у сумі 696 839,71 грн. замість спрямування таких коштів на боротьбу з коронавірусом, істотно збільшує ризики зараження вірусом, захворювань значної кількості людей, перевантаження медичних закладів під час лікування серйозних випадків і, у гіршому випадку, зростання смертності. Зазначає, що виконання рішення суду по справі № 308/5673/18 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошових кошів у сумі 696 839,71 грн. шляхом встановлення судом відстрочення виконання судового рішення є єдиним можливим способом зберегти пропорційність між несприятливими наслідками для Управління як боржника, який зобов`язаний виконати судове рішення, та відновленням порушених прав ОСОБА_1 , якій належить виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу, без повного зупинення діяльності Управління і порушення бюджетного законодавства в частині цільового використання коштів.
       Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2022 р. відмовлено.
       Управління просить скасувати цю ухвалу та прийняти нове рішення, яким заяву Управління задовольнити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
       Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було взято до уваги вимоги ч.4 ст. 435 ЦПК України. А в основному зміст апеляційної скарги аналогічний змісту відповідної заяви Управління.
       Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
       Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, із таких мотивів.
       Суд виходив із недоведеності указаних у заяві обставин, а названі підстави для відстрочення виконання рішення суду не є винятковою обставиною у розумінні ст. 435 ЦПК України.
       Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та нормам процесуального закону, що регулюють ці відносини.
       При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
       Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
       Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
       Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.
       Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2020 р. по справі № 308/5673/18 було вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово-господарського відділу – головного бухгалтера Управління, і, відповідно, стягнути з Управління на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.04.2018 по 07.07.2020 рр.
       Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2021 р. рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2020 р. у частині визначеного розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, та викладено четвертий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції: «Стягнути з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.04.2018 р. по 07.07.2020 р., у розмірі 713 835 гривень». В іншій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2020 р. по справі № 308/5673/18 залишено без змін.
       Також ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.03.2021 р. виправлено описку, допущену в постанові Закарпатського апеляційного суду від 16 лютого 2021 р. і у резолютивній частині судового рішення виправлено помилково зазначену суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 713 835 грн., на правильну – 696 839,71 грн. 
       Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2021 р. у задоволенні заяви Управління про відстрочення виконання рішення суду відмовлено.
       Постановою Закарпатського апеляційного суду від 10.01.2022 р. апеляційну скаргу Управління залишено без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2021 р. залишено без змін.
       Водночас указаною постановою встановлено наступне: «Колегія суддів звертає увагу і на те, що з часу набрання постановою суду апеляційної інстанції законної сили, Управління так і не надало апеляційному суду жоден доказ, часткового виконання судового рішення добровільно, добросовісно або ж просило його розстрочити, що поза розумним сумнівом дає підстави вважати про свідоме ухилення, затягування часу Управлінням стосовно виконання ним судового рішення».
       Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
       Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
       Аналогічне право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
       Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
       Судом встановлено, що підставою відстрочення виконання рішення суду Управління зазначає запровадження на території України карантину для запобігання поширенню коронавірусної хвороби, у зв`язку з чим вважають вказане надзвичайною подією, яка унеможливлює здійснення господарської діяльності у звичному режимі, призвела до зменшення надходжень від орендної плати, придбання необхідних захисних та дезінфікуючих засобів.
       За приписами ст. 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
       Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
       Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 796/43/2018.
       Отже, при вирішенні заяви сторони у справі про відстрочення виконання судового рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
       Крім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.
       Так, згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
       Виконання рішення суду, є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс.
       Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
       Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
       Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Наведені заявником обставини не є підставою для відстрочення виконання рішень в розумінні статті 435 ЦПК України.
       Доводи заявника про те, що необхідність виконання рішення суду зумовлює фактичне припинення роботи установи, в тому числі зменшення доходів, суд оцінює критично, оскільки заявником не надано доказів про наявність причинно-наслідкового зв`язку між указаними обставинами та наявністю заборгованості по заробітній платі. Також боржником не підтверджено належними та допустимими доказами настання покращення фінансового стану установи за період відстрочки, яке призведе до виконання судового рішення на користь стягувача.
       Крім того, належить звернути увагу, що спірні правовідносини між сторонами тривають понад 2 роки. Станом на день розгляду заяви відомостей про часткове виконання рішення суду не надано.
       Це свідчать про довгу тривалість цих правовідносин, а тому відстрочення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, повторно призведе до порушення прав та законних інтересів стягувача ОСОБА_1 , що суперечитиме принципу обов`язковості виконання судових рішень та принципу правової визначеності.
       Довід апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги вимоги ч.4 ст. 435 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються ухвалою суду першої інстанції.
       Решта доводів апеляційної скарги повністю повторюють доводи заяви поданої у січні 2022 р., судом першої інстанції таким надано належну правову оцінку, колегія суддів повністю із ними погоджується, додаткового правового аналізу такі не потребують.
       Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.
       Заявником ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено наявність жодних виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, із наявністю яких ст. 435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити розстрочення або відстрочення виконання судового рішення.
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
       Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради залишити без задоволення.                                                                                 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2022 року залишити без змін.                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.                                                         4.Повне судове рішення складено 11 липня 2022 року.                        Судді: