П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3131/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С. 
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
01 серпня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Гвардійської сільської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Гвардійської сільської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом про визнання відмови у формі листа протиправною та зобов`язання відповідача внести на розгляд сесії Гвардійської сільської ради та затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю). 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Гвардійської сільської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження технічної документації та передачу у власність земельної ділянки. Зобов`язано Гвардійську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження технічної документації і передачу у власність земельної ділянки та вирішити її в порядку і у спосіб, передбачені нормами Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" з урахуванням правової оцінки, наданої судом. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.  В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що постійною комісією з питань будівництва, архітектури, земельних відносин, охорони природи та екології Гвардійської сільської ради прийнято рішення про відмову у внесенні документації позивачки на розгляд чергової сесії ради у зв`язку з тим, що подано непередбачену статями 118, 122 Земельного кодексу України технічну документацію.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції згідно з п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Гвардійської сільської ради від 20 жовтня 2020 року №27 членам Фермерського господарства «Мрія» були надані дозволи на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) та надано згоду на відновлення меж земельної ділянки з метою подальшої передачі у власність. ОСОБА_1 наданий дозвіл на розроблення технічної документації на земельну ділянку площею 2,2896 га з кадастровим номером 6825087000:02:013:0018.
Ліцензованою землевпорядною організацією   ОСОБА_1 розроблено "Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарства" площею 2,2896 га з кадастровим номером 6825087000:02:013:0018.
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)  сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 2,2896 га з кадастровим номером 6825087000:02:013:0018.
Листом №9 від 12.03.2021 представник структурного підрозділу сільської ради повідомив, що постійною комісією з питань будівництва, архітектури, земельних відносин, охорони природи та екології Гвардійської сільської ради зроблений висновок про відмову у поданні технічної документації позивачки на розгляд чергової сесії сільської ради через невідповідність документації вимогам чинного законодавства.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Земельні відносини в Україні відповідно до ст.3 Земельного кодексу України від 24.10.2001 року №2768-ІІІ (зі змінами та доповненнями) регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актам.
Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України (ЗК України)  до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Частиною 9 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відповідно до ч. 10 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вимоги ст. 118 ЗК України не передбачають безоплатну передачу у власність земельної ділянки згідно технічної документації із землеустрою або розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) чи відновлення меж земельної ділянки з метою подальшої передачі у власність земельної ділянки з кадастровим номером.
Разом з тим, приписами частини 1 статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Відповідно до частини 2 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (частини 3, 4 статті 79-1 ЗК України).
Згідно з частиною 5 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
При цьому, відповідно до частини 6 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Отже, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, їх формування шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Таким чином, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.
Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Відтак, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що подана позивачкою технічна документація суперечить земельному законодавству України та є неналежним документом для розгляду питання щодо її затвердження з метою подальшої передачі земельної ділянки у власність. 
Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
В силу ч. 1 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи щодо земельних питань передбачає прийняття рішення, що є компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний прийняти рішення по суті заяви позивачки про затвердження технічної документації із землеустрою, або про відмову у її затвердженні із прийняттям відповідного рішення сесією ради.
Згідно з матеріалами справи відповідачем не розглядалося на засіданні сесії питання та не приймалось рішення щодо заяви позивачки, що свідчить про невирішення по суті її заяви тавідсутність рішення за цією заявою, і вказує на протиправну  бездіяльність відповідача (невирішення по суті заяви ОСОБА_1 ).
Належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із прийняттям відповідного рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Гвардійської сільської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1  ст.325 КАС України  та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5  ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1  ст. 329 КАС України  касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
          
Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.