КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 759/18302/20                                                                                   Головуючий у І інстанції Бабич Н.Д.
Провадження №22-ц/824/3235/2022                                                            Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
13 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чугуєнка Дмитра Віталійовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року у справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій,
 
УСТАНОВИВ:
 
у жовтні 2020 року позивач фізична особа - підприємець  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором суборенди від 30.11.2019 №30/11/19-8 та штрафних санкцій. 
В обґрунтування позову зазначив, що за умовами вказаного договору суборенди, який був укладений між сторонами у справі, орендар по акту приймання-передачі приміщення в оренду від 01.01.2020 № б/н передав, а суборендар - відповідач прийняв у платне строкове користування (в оренду) нежитлове приміщення, розташоване на 3-му поверсі у нежитловому приміщенні літ. «А», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м. 
В порушення умов Договору відповідач не сплатив гарантійний платіж, не сплатив авансовий платіж за перший місяць користування приміщенням. 
В подальшому орендну плату та відшкодування експлуатаційно-комунальних послуг відповідач також сплачував не в повному обсязі, не дотримуючись строків, визначених у Договорі, в результаті чого за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 149 729,04 грн. 
Крім того, позивач просив суд стягнути штрафні санкції за неналежне виконання умов договору в розмірі 10 714,80 грн., а також судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору, та витрати на правничу допомогу адвоката.
Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму заборгованості за Договором суборенди від 30.11.2019 №30/11/19-8 в розмірі 149 729,04 грн., штрафні санкції в розмірі 10 714,80 грн., а також судові витрати: судовий збір в сумі 1604,40 грн. та 240,40 грн.; витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 8500,00 грн. 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року заяву представника відповідача - адвоката Рулякова В.В., який діє в інтересах відповідача - ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись із заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.08.2021 року, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник  - адвокат Чугуєнко Д.В., звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити, задовольнивши позовні вимоги частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Фізичної особи підприємця - ОСОБА_2 52 529,67 грн.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що нарахування позивачем орендної плати з 04.04.2020 року до 10.05.2020 року є протиправним. Так, у зв`язку із оголошенням на території України карантину відповідно до Постанови Кабінет міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» на території України оголошено карантин Урядом було застосовано певні обмеження, зокрема до 24 квітня 2020 року було заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, окрім, виключень.
Постановою КМУ від 4 травня 2020 р. № 343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», яка набрала законної сили 11 травня 2020 року, внесено зміни до пункту 8 Постанови №211, та виключено в абзаці першому слова "торговельного і побутового обслуговування населення".
Тобто, послаблено карантин та дозволено діяльність закладів побутового обслуговування, зокрема, перукарень та салонів краси.
Таким чином, відповідач не мав права з 04 квітня 2020 року по 11 травня 2020 року використовувати орендоване приміщення без порушення вимог Постанови 211 та протиепідемічних заходів.
Відповідно до частини 6 статті 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, протиправно визнавши вірним розрахунок позивача в частині нарахування орендної плати у повному обсязі в період з 04.04.2020 по 11.05.2020, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають зменшенню, що підтверджується наданим відповідачем контр-розрахунком.
Відповідач також вважає протиправним стягнення гарантійного внеску у розмірі 17 000 грн., а також 2 450 грн. експлуатаційно-комунальних витрат.
Зазначає також, що судом першої інстанції також не надано належної оцінки доказам чинення перешкод відповідачу з боку позивача у розірванні Договору оренди, не враховано, що Договір оренди між сторонами розірвано 06.07.2020 року, а тому нарахування орендної плати після цієї дати є протиправним.
Апелянт також звертає увагу на те, що неповернення приміщення відбулось внаслідок дій позивача, у зв`язку із чим він не має права нараховувати штрафні санкції за несвоєчасне повернення приміщення та нараховувати орендну плату після погодження дати розірвання Договору оренди, тобто 06.07.2020 р., а також застосувати інші санкції, пов`язані із несвоєчасним поверненням приміщення.
До апеляційної скарги відповідачем додано контр-розрахунок, до якого увійшли орендна плата за весь час дії Договору, пеня за несвоєчасну сплату платежів, передбачених Договором оренди, однак виключено платежі, які не передбачені Договором, гарантійний внесок, оскільки він не є платежем за Договором оренди та не підлягає окремому стягненню, а також штрафні санкції за повернення приміщення, оскільки таке неповернення відбулось внаслідок дій позивача.
Таким чином, на думку апелянта, загальний розмір заборгованості за основним зобов`язанням становить 55 882,22 грн., а по пені 6 547,41 грн., що в сумі становить 62 429,63 грн.
В свою чергу, Орендарем було сплачено на користь Орендодавця коштів на загальну суму 9 899,96 грн., що не входять до будь-яких передбачених договором рахунків. Таким чином стягненню з відповідача підлягає сума 62429,63-9899,96=52 529,67 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Синявська О.В. висловлює заперечення проти доводів скарги, посилаючись на їх безпідставність. Вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо порушення відповідачем умов Договору, що є підставою для стягнення гарантійного платежу, заборгованості з орендної плати, експлуатаційно-комунальних витрат та неустойки. Позивач наголошує на відсутності об`єктивних перешкод для можливості відповідача користуватись орендованим приміщенням, на підтвердження чого, крім іншого, було надано лист ТОВ «О.М.С» від 12.05.2020 №12/05-2020, яким Товариством, як обслуговуючою організацією, роз`яснено, що у зв`язку із встановленням на території України карантину на підставі постанови КМУ від 11.03.2020 №211, при здійсненні господарської діяльності необхідно дотримуватись санітарних та протиепідемічних заходів, визначених Головним державним санітарним лікарем в тимчасових рекомендаціях щодо організації протиепідемічних заходів під час надання послуг в умовах карантину. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. 
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 листопада 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендарем)/Позивач та ОСОБА_1 (Суборендарем)/Відповідач укладений договір суборенди за № 30/11/19-8, за умовами якого Орендар по акту приймання-передачі приміщення в оренду від 01.01.2020 № б/н передав, а Суборендар прийняв у платне строкове користування (в оренду) нежитлове приміщення, що розташоване на 3-му поверсі у нежитловому приміщенні літ. «А», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м. (а.с.11-16).
Відповідно до пункту 1.1. Договору відповідач зобов`язався використовувати орендоване приміщення з метою розміщення в ньому салону краси.
Згідно з пунктом 9.1. Договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 року.
Пунктом 3.1. та 3.2. Договору передбачено, що орендна плата сплачується Суборендарем у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., за кожний календарний місяць, що складає еквівалент 642,73 Євро на момент укладення Договору. З урахуванням можливого коливання курсу Євро, розмір орендної плати не може бути меншим, ніж 17000 у гривні. На момент укладення цього Договору офіційно встановлений НБУ курс гривні до Євро становить 26 (двадцять шість) грн. 45 коп. за один Євро. 
У разі підвищення на момент здійснення Орендної плати офіційно встановленого НБУ курсу Євро до гривні порівняно з курсом, зазначеним в п.3.1. Договору, розмір Орендної плати розраховуватися за наступною формулою: Х=У*(К1:К2), де Х- Орендна плата на момент виставлення рахунку, У- Орендна плата на момент підписання Договору, К1- офіційно встановлений НБУ курс гривні до Євро на момент виставлення рахунку, К2 - офіційно встановлений НБУ курс гривні до Євро на момент підписання цього Договору. 
Відповідно до пункту 3.3. Договору орендна плата починає нараховуватись з моменту передачі Суборендарю предмета оренди в користування, що оформлюється Актом приймання-передачі Предмету оренди, та сплачується Суборендарем в наступному порядку:
- протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з дати підписання Договору Суборендар сплачує Орендну плату авансовим платежем за перший місяць користування Предметом оренди та гарантійний платіж, передбачений розділом 4 цього Договору; 
- орендна плата за користування Предметом оренди починаючи з другого місяця користування предметом оренди за даним Договором сплачується Суборендарем щомісячно авансовим платежем до 20-го (двадцятого) числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата.
Відповідно до пункту 3.8. та 3.9. Договору до складу орендної плати не входять та сплачуються окремо комунально-побутові послуги, а саме: 
а) спожита електроенергія (згідно показників лічильників з урахуванням втрат в мережах);
б) постачання та відведення холодної та гарячої води (згідно показників лічильників Орендаря);
в) опалення в період з жовтня по квітень (згідно з фактичним об`ємом споживання пропорційно займаної площі);
г) до оплати може бути нарахована компенсація за фактично сплачений Орендарем податок на землю та нерухоме майно згідно з проведеними розрахунками.
Оплата компенсації за комунально-побутові послуги відбувається щомісячно згідно з фактичним об`ємом споживання послуг та тарифам постачальників послуг на підставі виставлених Орендарем рахунків протягом 5-ти (п`яти) банківських днів з моменту їх направлення.
Згідно з пунктами 4.1.- 4.3 Договору гарантійний платіж в розмірі Орендної плати за один календарний місяць в розмірі, визначеному п.3.1. Договору, Суборендар сплачує протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з дати підписання Договору. 
Гарантійний платіж виступає гарантією виконання Суборендарем своїх зобов`язань по цьому Договору.
Відповідно до підпункту 8.2.2. пункту 8.2 Договору Суборендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі вносити Орендну плату та інші передбачені цим Договором платежі. 
Підпунктом 8.2.2. пункту 8.2. Договору визначено, що по закінченню строку оренди Суборендар зобов`язується повернути Орендарю предмет оренди згідно умов цього Договору.
Згідно з пунктом 2.10 Договору Суборендар зобов`язаний здійснити оплату всіх передбачених цим Договором платежів до моменту підписання Сторонами Акту повернення Приміщення.
Згідно з підпунктом 8.3.1., 8.3.5. пункту 8.3. Договору Орендар має право вимагати та отримувати від Суборендаря сплати у повному обсязі усіх платежів, передбачених цим Договором.
За умовами Договору до 05 грудня 2019 року включно відповідач зобов`язаний був сплатити 34 000,00 гривень, що складається з гарантійного платежу - 17 000,00 гривень та місячної орендної плати - 17 000,00 гривень.
В порушення умов Договору відповідач не сплатив гарантійний платіж, не сплатив авансовий платіж за перший місяць користування приміщенням. В подальшому орендну плату сплачував не в повному обсязі, не дотримуючись строків, визначених у Договорі. В результаті чого за відповідачем утворилася заборгованість.
Зазначене підтверджується виставленими рахунками позивача на оплату, а саме:
№ 3923 від 30.11.2019, № 3720 від 17.12.2019, № 3721 від 17.12.2019, № 480 від 19.02.2020, № 209 від 22.01.2020, № 65 від 16.01.2020, № 66 від 16.01.2020, № 553 від 24.02.2020, № 463 від 18.02.2020, № 464 від 18.02.2020, № 813 від 23.03.2020, № 754 від 16.03.2020, № 755 від 16.03.2020, № 1517 від 15.04.2020, № 1516 від 15.04.2020, № 1519 від 15.05.2020, № 1518 від 15.05.2020, № 1520 від 15.06.2020, № 1521 від 15.06.2020, № 1551 від 15.07.2020, № 1552 від 15.07.2020, № 1552 від 17.08.2020, № 1553 від 17.08.2020 (а.с. 17-39)
та платіжними дорученнями підповідача, а саме: № 996448SB від 13.01.2020, № 1152656SB від 20.01.2020, № 1349151SB від 01.02.2020, № 1425689SB від 07.02.2020, № 1446599SB від 10.02.2020, № 25370947 від 14.02.2020, № 25469089 від 19.02.2020, № 1724872 SB від 21.02.2020, № 1807722SB від 26.02.2020, № 1804343SB від 26.02.2020, № 1834792SB від 27.02.2020, № 1858035SB від 29.02.2020, № 2071574SB від 13.03.2020, № 2124812SB від 17.03.2020, № 2124810SB від 17.03.2020, № 2124811SB від 17.03.2020 (а.с.40-55).
27 березня 2020 року ФОП ОСОБА_2 направив на адресу відповідача лист-вимогу від 24.03.2020 №б/н щодо сплати заборгованості за Договором, яка виникла станом на 24.03.2020 в розмірі 15812,28 грн., який було вручено відповідачу 30.03.2020 (том 1 а.с.56-57). Відповідач на лист-вимогу не відреагував, заборгованість не сплатив.
Позивач на адресу відповідача направив лист-вимога-претензія від 06.04.2020 №01/4 щодо сплати заборгованості по Договору, яка виникла станом на 31.03.2020 в розмірі 55853,64 грн. (том 1 а.с.58). Відповідач на лист-вимогу-претензію не відреагував, заборгованість не сплатив.
Відповідачем направлено позивачу заяву від 24.04.2020 № б/н з вимогою про розірвання договору суборенди та претензію від 24.04.2020 №б/н щодо усунення перешкоди у здійснені орендарем права користування та розпорядження своїм майном у орендованому приміщені з вимогою надання розрахунку боргу та надання доступу до орендованого приміщення. Позивач отримав цей лист 06 травня 2020 року (том 1 а.с.76-77).
Листом від 15.05.2020 № б/н позивачем надано відповідь на претензію відповідача, якою відповідача повідомлено про наявну заборгованість з орендної плати відповідно до укладеного Договору, її розрахунок та умови погашення (а.с.59-60).
Щодо пропозиції відповідача розірвати Договір позивач зазначив, що згідно з пунктом 9.3. Договору суборенди сторона договору може в односторонньому порядку припинити дію Договору суборенди, надіславши іншій Стороні письмове повідомлення за 2 (два) місяці до запланованої дати припинення Договору. Отже, враховуючи дату отримання листа відповідача з пропозицією розірвати Договір суборенди (06.05.2020), позивач погоджує розірвання Договору суборенди з 06.07.2020. Даний лист було вручено відповідачу 02.06.2020 (а.с.64).
На претензію позивача відповідач не відреагував, заборгованість не сплатив, відповідь не надав.
Враховуючи, що відповідач заборгованості за договором не сплатив, орендоване приміщення згідно з умовами Договору позивачу не повернув, ФОП ОСОБА_2 на адресу відповідача направлено лист-вимогу від 02.07.2020 №б/н щодо сплати заборгованості в розмірі 80 832,78 грн., яка виникла станом на 30.06.2020, додано Акт звірки та 2 екземпляри Додаткової угоди про розірвання Договору з 06.07.2020 (вручено відповідачу 15.07.2020 (а.с.65-69).
Відповідач відповідь на даний лист не надав, заборгованість за Договором не сплатив, Додаткову угоду про розірвання Договору з 06.07.2020 за його власною ініціативою не підписав, орендоване приміщення позивачу не повернув.
Листом від 27.08.2020 № б/н позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою погасити заборгованість, підписати додаткову угоду про розірвання Договору, звільнити приміщення та передати його позивачу відповідно до умов Договору у строк не пізніше 10 вересня 2020 року (а.с.70-71).
Орендоване приміщення відповідач звільнив 09 вересня 2020 року, однак Акт прийому-передачі приміщення підписувати відмовився, про що було складено відповідний Акт від 10.09.2020 (а.с.72-73).
Відповідно до пункту 9.5. Договору Сторони домовились, що у випадку розірвання Договору до закінчення Строку оренди, припиняються основні зобов`язання Сторін і залишаються чинними ті його умови, які стосуються наслідків розірвання і порядку проведення взаєморозрахунків між Сторонами. Договір вважається повністю припиненим після відшкодування винною Стороною іншій Стороні неустойки, всіх понесених витрат та збитків, відповідно до умов Договору та чинного законодавства України.
За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України, з урахуванням особливостей, встановлених Договором.
Відповідно до пункту 11.1.-11.6. Договору, Сторони несуть майнову відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором згідно вимог чинного законодавства України.
У випадку прострочення сплати Суборендарем орендної плати та/або інших платежів, передбачених Договором, Орендар має право стягнути з Суборендаря пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня, від несплаченої суми за кожний календарний день прострочення.
У випадку затримки повернення Суборендарем Предмету оренди за Актом повернення Приміщення в порядку, визначеному умовами даного Договору (незалежно від підстав припинення дії Договору), Суборендар сплачує Орендарю за весь строк прострочення передачі Приміщення Орендну плату в розмірі, встановленому п.3.1. Договору (із застосуванням формули розрахунку розміру Орендної плати згідно п.3.2. Договору), оплачує вартість комунально-побутових послуг, а також сплачує неустойку, зазначену у пункту 2.7 цього Договору.
У випадку дострокового припинення дії цього Договору з вини та/або з ініціативи Суборендаря, гарантійний платіж залишається у розпорядженні Орендаря.
У разі порушення підпункту 8.2.22 пункту 8.2. цього Договору, Суборендар сплачує штраф Орендарю у розмірі місячної орендної плати.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав умови Договору щодо оплати гарантійного платежу, строків та розміру оплати орендної плати, порядку розірвання Договору, порядку звільнення та повернення Орендарю Предмету оренди, чим порушив умови Договору.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог позивача в цій частині.
Так, статтею 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими.
Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 598 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно вимог ст.ст. 525, 615 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.
У підтвердження обставини неможливості користування орендованим майном відповідачпослався на запровадження Кабінетом Міністрів України у спірний період заборони на роботу суб`єктів господарювання. Однак запровадження Кабінетом Міністрів України обмежувальних заходів під час карантину (у тому числі заборона роботи, яка передбачає приймання відвідувачів) само по собі не свідчить про принципову неможливість використання відповідачем орендованого майна у розумінні частини 6 статті 762 ЦК. Як встановлено судами, відповідач не довів повного припинення ним господарської діяльності у період карантину, у тому числі внаслідок відсутності доступу до майна
Зміст доводів апеляційної скарги відповідача свідчить про помилкове ототожнення ним неможливості використання орендованого майна, тобто повну відсутність доступу до майна (що не було доведено у даній справі) з неможливістю отримання прибутку в очікуваному розмірі у спірний період, що не підпадає під дію норми частини 6 статті 672 ЦК.
Заява на ім`я начальника Святошинського ГУНП в м. Києві від 21.04.2020 року не являється належним доказом на підтвердження неможливості використання відповідачем орендованого майна у розумінні частини 6 статті 762 ЦК.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із доводами апелянта щодо безпідставного стягнення з відповідача на користь позивача гарантійного платежу в розмірі 17 000 гривень, оскільки обов`язок Суборендаря сплатити гарантійний внесок передбачена умовами договору (п. 4.1-4.3).
В той же час обґрунтованими є доводи апелянта щодо безпідставного нарахування позивачем експлуатаційно-комунальних послуг в розмірі 2450 грн. за кожен місяць оренди, оскільки Договором оренди такі платежі не передбачені.
Так, згідно пункту 3.8 Договору, до складу орендної плати не входять та сплачуються окремо комунально-побутові послуги, а саме:
а) спожита електроенергія (згідно показників лічильників з урахуванням втрат в мережах);
б) постачання та відведення холодної та гарячої води (згідно показників лічильників Орендаря);
в) опалення в період з жовтня по квітень (згідно з фактичним об`ємом споживання);
г) до оплати може бути нарахована компенсація за фактично сплачений орендарем податок на землю та нерухоме майно згідно з проведеними розрахунками.
Оплата компенсації за комунально-побутові послуги відбувається щомісячно згідно з фактичним об`ємом споживання послуг та тарифами Постачальників послуг на підставі виставлених орендарем рахунків протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту направлення.
Позивачем не наведено належного обґрунтування, що саме входить до нарахованих ним експлуатаційно-комунальних послуг, належних та допустимих доказів на підтвердження понесення позивачем вказаних витрат суду не надано, у зв`язку із чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з експлуатаційно-комунальних витрат по 2450,00 грн. за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень та 816,67 грн. за вересень, в загальному розмірі на суму 15 516,67 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо строку дії Договору та строку оренди.
Як вбачається зі змісту Розділу 9 Договору, зокрема п. 9.2, 9.3 Договір припиняється в порядку, передбаченому чинним законодавством України, з наступних підстав:
а) за згодою сторін, вчиненою в письмовій формі;
б) закінчення строку оренди та повне виконання сторонами своїх зобов`язань за договором;
в) знищення приміщення (пожежа, землетрус, вибух та ін..) або таке пошкодження приміщення, яке унеможливлює його нормальне використання суборендарем відповідно до умов Договору;
г) розірвання Договору оренди за рішенням суду;
д) з інших підстав, передбачених Договором та чинним законодавством України.
Суборендар та Орендар можуть в односторонньому порядку припинити дію цього Договору , надіславши іншій стороні письмове повідомлення за 2 місяці до запланованої дати припинення Договору.
У даній справі встановлено, що 24.04.2020 року відповідачем направлено позивачу заяву з вимогою про розірвання договору суборенди та претензію щодо усунення перешкоди у здійснені орендарем права користування та розпорядження своїм майном у орендованому приміщені з вимогою надання розрахунку боргу та надання доступу до орендованого приміщення. 
Листом від 15.05.2020 № б/н позивачем погоджено розірвання Договору суборенди з 06.07.2020. 
Колегія суддів апеляційного суду оцінює як необґрунтовані доводи відповідача про те, що неповернення приміщення відбулось внаслідок дій позивача, у зв`язку із чим відповідач вважає безпідставним нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне повернення приміщення та нарахування орендної плати після 06.07.2020 року.
Так, за умовами Договору, п. 11.5, у випадку затримки повернення Суборендарем Предмету оренди за Актом повергнення приміщення в порядку, визначеного умовами Договору (незалежно від підстав припинення дії Договору), Суборендар сплачує орендарю за весь строк прострочення передачі Приміщення Орендну плату в розмірі, встановленому п. 3.1 Договору (із застосуванням формули розрахунку розміру Орендної плати згідно п. 3.2. Договору), оплачує вартість комунально-побутових послуг, а також сплачує неустойку, зазначену у пункті 2.7 цього Договору.
Відповідачем, в порушення положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих, що неповернення приміщення відбулось внаслідок дій позивача.
Судом першої інстанції вірно встановлено на підставі наявних у справі доказів, що орендоване приміщення відповідач звільнив 09 вересня 2020 року, однак Акт прийому-передачі приміщення підписувати відмовився, про що було складено відповідний Акт від 10.09.2020 року.
Таким чином, колегія суддів, вважаючи обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині безпідставності вимог позивача щодо стягнення заборгованості з експлуатаційно-комунальних витрат на суму 15 516,67 грн., приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості за Договором суборенди від 30.11.2019 №30/11/19-8 в розмірі 149 729,04 грн., та ухвалення нового рішення  про часткове задоволення вказаних вимог в розмірі 134 212,37 грн. (149 729,04 - 15 516,67)
В іншій частині рішення висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, ґрунтуються на умовах Договору та вимогах чинного законодавства, доводами апеляційної скарги не спростовані. 
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Так, при подачі позову до суду першої інстанції, позивачем було сплачено 1844,80 грн. судового збору(1604,40+24,40). Крім того, позивачем доведено витрати на правову допомогу на суму 8500,00 грн.
Апеляційний суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволені частково - на 89%, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1641,87грн. судового зборута 7565,00 грн. витрат на правову допомогу. В той же час, з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення 11% понесених останнім витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 264,73 грн., а також 11% підтверджених витрат на правову допомогу в розмірі 1447,24 грн. 
Відповідно до приписів ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Чугуєнка Дмитра Віталійовича задовольнити частково.
Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року в частині задоволення вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором суборенди від 30.11.2019 №30/11/19-8, а також в частині стягнення судових витрат скасувати.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість за Договором суборенди від 30.11.2019 №30/11/19-8 в сумі 134 212 (сто тридцять чотири тисячі двісті дванадцять) гривень 37 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір в сумі 1641 (одну тисячу шістсот сорок одну) гривень 87 коп. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 7565 (сім тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 00 коп.
В частині стягнення штрафних санкцій рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 264 (двісті шістдесят чотири) гривень 73 коп., а також витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1447 (одну тисячу чотириста сорок сім) гривень 24 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складений 13 липня 2022 року.
 
Реквізити сторін:
Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , р/р  НОМЕР_2  в ПАТ "УкрСиббанк", МФО 351005;
Відповідач:  ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

 
Суддя-доповідач                                                               Таргоній Д.О.
  
  Судді:                                                                        Голуб С.А.
                                                                                                                                                                                                               Писана Т.О.