ПОСТАНОВА 
Іменем України

26 травня 2022 року                                                         м. Кропивницький

справа № 404/6832/16-ц
провадження № 22-ц/4809/167/22 

       Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М., 
               при секретарі -  Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда  у складі судді Іванової Н.Ю. від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частки в спільній частковій власності,- 

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якому просила з урахуванням поданих уточнень, стягнути солідарно з відповідачів на її користь грошову компенсацію вартості 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 в розмірі 136 875 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником 3/8 частин вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 листопада 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1123. Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_2 - 1/2 частка та ОСОБА_1 - 1/4 частка. Вказала, шо спірна квартира є однокімнатною, загальна площа якої складає 30,38 кв.м.(житлова площа 17,00 кв.м.), тому належна їй частка є незначною та не може бути виділена в натурі, а користування даною квартирою всіма співвласниками є неможливим. Фактично квартирою користується тільки ОСОБА_2 , а саме в квартирі проживає її син ОСОБА_3 разом зі своєю співмешканкою, який змінив замки та нікого не допускає в квартиру. Вважає, що іншого вибору як вимагати компенсації вартості належної їй частки не має.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 3/8 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 належить 1/8 частки вищевказаної квартири, а ОСОБА_2 - 1/2 частка.
Згідно листа приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В. , нею 31 липня 2013 року було заведено спадкову справу №17/2013 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В межах встановленого законодавством строку для прийняття спадщини із заявами про прийняття спадщини звернулись: дружина спадкодавця - ОСОБА_1 , 1955 р.н., дочка спадкодавця - ОСОБА_1 , 1975 р.н. Діти спадкодавця - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 . На підставі заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину, видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 листопада 2014 року за реєстровим №1123 на 3/8 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на 1/8 частки квартири, що находиться за адресою: АДРЕСА_2 , не видавалось. (т.2 а.с. 150)
Отже, ОСОБА_1 хоч і не одержала свідоцтво про право на спадщину, однак вона її прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини.
Також встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 29822441 від 21 листопада 2014 року, квартира за адресою АДРЕСА_2 - однокімнатна, загальною площею 30,38 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., складається з: кімнати площею 17,0 кв.м., кухні площею 5,6 кв.м. (т.1 а.с. 17).
Висновком експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи № 414/415/19-27 від 12.02.2020 встановлено, що дійсна ринкова вартість 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 станом на день проведення експертизи становить 113 663 грн. без урахування ПДВ (т.2 а.с. 80-91).
За актом, складеним 03 липня 2018 року представником КП «ЖЕО № 3» у присутності свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , спірною квартирою АДРЕСА_1 , фактично користується та проживає з 2013 року ОСОБА_10 , 1986 р.н. зі своєю співмешканкою. За весь час проживання ОСОБА_10 періодично порушував громадський порядок, з приводу чого сусіди неодноразово зверталися зі скаргами до правоохоронних органів.(т.1 а.с 205)
Відповідно до довідки КП «ЖЕО» № 3 КМР» від 22 березня 2017 року за адресою: м. Кропивницький, вул. Євгена Тельнова зареєстровано дві особи: ОСОБА_10 , 1986 р.н. та ОСОБА_11 , 2014 р.н.
Згідно довідки КП «ЖЕО №2 МРМК» від 22 травня 2018 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Склад сім`ї п`ять осіб: син - ОСОБА_5 , 1979 р.н., дочка - ОСОБА_12 , 1989 р.н., онука - ОСОБА_13 , 2008 р.н., онука ОСОБА_14 , 2017 р.н.
ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 та має склад сім`ї: ОСОБА_1 - власник, 1975 р.н., ОСОБА_15 - син, 2011 р.н., що підтверджується довідкою голови правління ОСББ «Рідний дім 11/3» від 28 лютого 2018 року, 
При цьому ОСОБА_1 є одноособовим власником зазначеної квартири за адресою: АДРЕСА_4 ., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер: 124222912 від 17 травня 2018. (т.1 а.с. 174-175)
Відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ «Іавісбуд», загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року становить 30 000 грн.(т.2 а.с. 147)
Відповідно до довідки про доходи № 0022 від 04 червня 2018 року ,виданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровоград», ОСОБА_2 працює в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровоград» та займає посаду секретар-друкарка. Загальна сума доходів за період з 01 жовтня 2017 року по 31 травня 2018 року становить 26 908,56 грн.
Загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року становить 69891,06 грн., що підтверджується довідкою про середню заробітну плату (дохід) № 006 від 05 лютого 2021 року, виданою КНП «Центр первинної медико-санітраної допомоги №1 м. Кропивницького» Міської ради міста Кропивницького, 
Вирішуючи спір, колегія суддів враховує таке.
Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
За правилами частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Частина перша статті 367 ЦК України передбачає, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до частин першої-третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, виходячи з неспроможності відповідачів за майновим станом виплатити позивачу грошову компенсацію за належну їй 3/8 частку квартири.
Апеляційній суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема, статтею 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном. Не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Позиція про те, що при вирішенні спорів про стягнення компенсації належної власникові частки у спільному майні повинна враховуватись спроможність зобов`язаної до сплати компенсації особи, якій спільне майно залишається у власність і користування, сплатити таку компенсацію, фактично позбавляє власника як на володіння своєю власністю, так і на компенсацію своєї частки при встановлені судом, що частка не може бути виділена в натурі, що на думку колегії суддів є порушенням статті 1 Протоколу.
При цьому закон не передбачає такої підстави для позбавлення власника своєї власності, як сама по собі неспроможність співвласників, у власності та користуванні яких залишається спільне майно, сплатити компенсацію, та, що це є для них надмірним тягарем.
За таких обставин, об`єкт спільної власності може бути відчужено з компенсацією кожному власнику його частки, що є прикладом дотримання балансу інтересів усіх співвласників.
За системним аналізом зазначених норм міжнародного права та національного законодавства, власник може бути позбавлений права власності або його компенсації лише якщо такий захід буде визначено пропорційним визначеним при вирішені спору цілями, та таке позбавлення буде основане на законі та мати суспільний та публічний інтерес.
Однак, не спроможність відповідача за своїм матеріальним станом до сплати компенсації іншому власнику, сама по собі не може бути підставою для відмови у сплаті такої компенсації.
Тому враховуючи принцип пропорційності інтересів усіх співвласників на володіння і користування спільним майном, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача компенсації вартості 3/8 частин спірної квартири.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач ОСОБА_1 є також власником іншого об`єкту нерухомості, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_4 (т.1 а.с. 174-175). 
При цьому, маючи у власності у спірній квартирі АДРЕСА_1 частки, жодна з відповідачок у ній не проживає.
Враховуючи вказане, висновок суду першої інстанції про матеріальну неспроможність відповідачок є безпідставним.
З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
У силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, а також оплата за проведення експертизи підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
В порядку розподілу спільного часткового майна визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 3/8 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , що становить по 3/16 частки кожній.
Визначити, що після розподілу частка ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 складає 5/16 частин.
Визначити, що після розподілу частка ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 складає 11/16 частин.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошу компенсацію вартості 3/16 частин квартири АДРЕСА_1 в розмірі 56 831 гривень 50 копійок та судові витрати в сумі 4570 гривень 37 копійок.
Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 грошу компенсацію вартості 3/16 частин квартири АДРЕСА_1 в розмірі 56 831 гривень 50 копійок та судові витрати в сумі 4570 гривень 37 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.06.2022.

Судді: 

О.А. Письменний О.Л. Дуковський Л.М.Дьомич