ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/69/22 Справа № 200/2001/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 200/2001/18
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Остапенко В.О.
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання: Євтодій К.С.
сторони:
позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Правекс - Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Правекс - Банк»,
відповідачі -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2018 року, яке ухвалено суддею Сільченко В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні, -
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2019 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Правекс-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Правекс - Банк», звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 08.05.2007 року між АКБ «Правекс-Банк» правонаступником якого є АТ «Правекс-Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 3636-013/07Р (надалі - Кредитний договір), за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 25 500 доларів США, строком до 08.05.2032 року, зі сплатою 11,99 % річних. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання, 08.05.2007 року був укладений договір іпотеки № 3636-013/07р від 08.05.2007 року. Пунктом 6.1.3 Кредитного договору на позичальника покладено обов`язок забезпечення своєчасного повернення коштів та сплату нарахованих процентів. 
Відповідач допустила порушення своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим, станом на 22.12.2017 року, за позичальником існує заборгованість у сумі 28 387,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 790 770,78 грн., яка складається з суми кредиту - 16 361,42 доларів США; суми відсотків - 8 393,24 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 3 633,25 доларів США, яку позивач просив суд стягнути на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2018 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1  та з  ОСОБА_2  на користь ПАТ КБ «Правекс - Банк» 28 387,91 Доларів США , що еквівалентно 790 770,78 гривень (за курсом НБУ на 22.12.2017 року 1 долар США = 27,8559 грн.) яка складається з: суми кредиту - 16 361,42 Доларів США; суми відсотків - 8 393,24 Доларів США; суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 3 633,25 Доларів США, що еквівалентно 101 207,45 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс - Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 5930,78 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 5930,78 грн.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача та стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при вирішенні даного спору.
Так, апелянт посилається на те, що справу було розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_1 , яка не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 
Зауважує на тому, що судом першої інстанції не враховано, що зобов`язання за Кредитним договором № 3636-013/07р від 08.05.2007 року припинено достроково в порядку п. 9.7 цього Договору, оскільки відповідно до вимог п. 6.1.14 Кредитного договору ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування іпотечного майна, який сплив 07.05.2008 року, тому звернувшись до суду з даним позовом 02 лютого 2018 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності, про застосування наслідків пропуску якого відповідач ОСОБА_1 заявляє в апеляційній скарзі, оскільки будучи не повідомленою про наявність спору в суді першої інстанції вона була позбавлена подати заяву про застосування строків позовної давності.
Крім того апелянт зауважує, що матеріалами справи не доведено отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки в матеріалах справи відсутній видатково-касовий ордер або ж інший платіжний документ, на підставі якого видавались кредитні кошти та були отримані ОСОБА_1 .
Апелянт також не погоджується із наданим позивачем розрахунком розміру заборгованості за кредитним договором, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності до періодичних платежів, та зауважує на тому, що будучи не повідомленою про наявність спору в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 була позбавлена заявити клопотання про проведення судово-економічної експертизи. 
Крім того апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено питання щодо наявності заборгованості по комунальним послугам відносно забезпеченої іпотекою квартири, оскільки несвоєчасна сплата за комунальні послуги відносно забезпеченої іпотекою квартири, є підставою для дострокового припинення Кредитного договору. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник позивача АТ «Правекс-Банк» - адвокат Ковалевський Є.В. надав заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ «Правекс-Банк», що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.
При цьому колегія суддів не приймає до уваги заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи з посиланням на закінчення строку дії договору на надання правничої допомоги, оскільки строк дії договору про надання правничої допомоги від 12 травня 2021 року сплинув 31 грудня 2021 року (а.с.142-143), в провадженні суду апеляційної інстанції справа перебуває з 06 жовтня 2021 року, що свідчить про можливість відповідача ОСОБА_1 у вказаний проміжок часу укласти договір про надання правничої допомоги. 
Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.
Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Виходячи з  норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача ОСОБА_1  в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 08 травня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 3636-013/07р (а.с.10-12), за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 25 500 доларів США, строком до 08.05.2032 року, зі сплатою 11,99 % річних.
Відповідно до п. 6.1.14 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний протягом строку дії даного договору, забезпечити страхування майна, переданого в іпотеку Банку відповідно до п.1.3 Кредитного договору, шляхом укладення щорічно до 08 травня договорів страхування зі страховими компаніями, визначеними Банком, а також письмово погоджувати умови договору страхування і не вчиняти дій, спрямованих на зміну цих умов.
Відповідно до п. 9.7 Кредитного договору, при невиконанні позичальником  п. 6.1.14 Договору, строк користування грошовими коштами, зазначений у п.1.2 Договору, припиняється достроково - на 10-й день після припинення строку дії договру страхування або зміни його умов з вини позичальника.
У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 3636-013/07р від 08 травня 2007 року, між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки № 3636-013/07р від 08 травня 2007 року (а.с.13-14).
Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 3636-013/07р від 08 травня 2007 року, між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», та ОСОБА_2 08 травня 2007 року був укладений договір поруки № 3636-013/07р, в якому ОСОБА_2 зобов`язався нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором № 3636-013/07р від 08 травня 2007 року.
Посилаючись на невиконання відповідачем ОСОБА_1 умов Кредитного договору, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22.12.2017 року становить 28 387,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 790 770,78 грн., та складається з суми кредиту - 16 361,42 доларів США; суми відсотків - 8 393,24 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 3 633,25 доларів США.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_1  та з  ОСОБА_2  на користь ПАТ КБ «Правекс - Банк» 28 387,91 Доларів США , що еквівалентно 790 770,78 гривень (за курсом НБУ на 22.12.2017 року 1 долар США = 27,8559 грн.) яка складається з: суми кредиту - 16 361,42 Доларів США; суми відсотків - 8 393,24 Доларів США; суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 3 633,25 Доларів США, що еквівалентно 101 207,45 грн.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором, огляду на наступне.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
У частині першій статті 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше
не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Як вбачається із матеріалів справи, 08 травня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 3636-013/07р (а.с.10-12), за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 25 500 доларів США, строком до 08.5.20232 року, зі сплатою 11,99 % річних.
У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 3636-013/07 р від 08 травня 2007 року, між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки № 3636-013/07р від 08 травня 2007 року (а.с.13-14).
Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 3636-013/07р від 08 травня 2007 року, між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», та ОСОБА_2 08 травня 2007 року був укладений договір поруки № 3636-013/07р, в якому ОСОБА_2 зобов`язався нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором № 3636-013/07р від 08 травня 2007 року (а.с.15).
В  пункті 1.2 кредитного договору від 08 травня 2007 року, укладеного між
АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», та ОСОБА_1 , визначено, що кредит надається терміном з 08 травня 2007 року по 08 травня 2032 року.
Пунктом 6.1.14 вказаного кредитного договору визначено, що протягом строку дії даного договору позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, переданого в іпотеку банку, згідно пункту 3.1 договору, шляхом укладення щорічно договорів страхування зі страховими компаніями до 08 травня, визначеними банком, а також письмово погоджувати умови договорів страхування та не вчиняти дії, направлених на зміну цих умов.
Відповідно до положень пункту 9.7 кредитного договору у разі невиконання позичальником умов пункту 6.1.14 договору, строк користування грошовими коштами, вказаний у пункту 1.2 договору, припиняється достроково на 10-й день припинення строку дії договору страхування або зміни його умов з вини позичальника.
Тобто сторони врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, а саме зміну строку виконання основного зобов`язання.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Зі змісту пункту 9,7 кредитного договору слідує, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є невиконання позичальником страхування майна, переданого в іпотеку банку шляхом укладення щорічно договорів страхування зі страховими компаніями до 08 травня, визначеними банком.
Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже, якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме невиконання позичальником страхування майна, переданого в іпотеку банку шляхом укладення щорічно договорів страхування зі страховими компаніями до 08 травня, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.
Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 останній договір страхування укладався 04 травня 2007 року, строк дії якого закінчився 04 травня 2008 року (а.с.79). 
Враховуючи, що за умовами кредитного договору всі договори страхування повинні були узгоджуватись із кредитором, банк був обізнаний, що з 04 травня 2008 року договір страхування відсутній, тому відповідно і про дострокове, з 14 травня 2008 року, припинення строку користування грошовими коштами, що вказаний у пункті 1.2 кредитного договору. 
Підстав вважати, що строк позовної давності переривався матеріали справи не містять, оскільки останній раз кошти для погашення кредиту були перераховані 11.07.2014 року.
Наведене вище свідчить про те, що позивачем пропущено встановлений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, про застосування якого заявлено ОСОБА_1 , оскільки у банка виникло право на звернення до суду з даним позовом 14 травня 2008 року, проте до суду позивач звернувся лише 25.01.2018 року.
Оскільки визначений кредитним договором строк його дії було змінено
на підставі умов цього договору (пункт 6.1.14), отже, порука припинилася після спливу шести місяців після настання події визначеної пунктом 9.7 договору кредиту.
Вказані висновки колегії суддів повністю узгоджуються з усталеною практикою Верховного Суду, яка викладена в Постанові Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі № 759/12136/15-ц, провадження № 61-17165ск19, Постанові Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 632/1660/19, провадження № 61-13386ск20.
З урахуванням наведеного вище колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, проте банком пропущено строк позовної давності, про застосування якого було заявлено поручителем ОСОБА_1 , а до поручителя пропущено строк пред`явлення до нього вимог, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку із пропуском строку пред`явлення таких вимог.
При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не доведено отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки в матеріалах справи відсутній видатково-касовий ордер або ж інший платіжний документ, на підставі якого видавались кредитні кошти та були отримані ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів справи вбачається, що до 11.07.2014 року ОСОБА_1 здійснювала платежі спрямовані на часткове погашення кредиту, що свідчить про отримання нею коштів за кредитним договором.
На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правекс - Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс - Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Крім того,  відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача АТ «Правекс - Банк» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн., оскільки відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої  статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Згідно Акту наданих послуг від 27.08.2021 року та платіжних доручень від 24.06.2021 року та 13.07.2021 року, позивачем було витрачено 4 000 грн. на професійну правничу допомогу (а.с.145-145), клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу позивачем заявлено не було. 
На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правекс - Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс - Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 222,63 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2018 року скасувати та ухвалити в нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс - Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Правекс - Банк»,до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Правекс - Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 222 (три тисячі двісті двадцять дві) грн. 63 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 08 червня 2022 року. 

Головуючий: 

Судді: