ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2022 р.           Справа№ 910/13984/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Попікової О.В. 
          Євсікова О.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2021, повний текст складено та підписано 03.12.2021,
у справі № 910/13984/21 (суддя Бойко Р.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"
про стягнення 21 438,31 грн,
          
                                                  ВСТАНОВИВ:

          Короткий зміст позовних вимог.

          У серпні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"    про стягнення 21 438,31 грн.
          Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Юнівес" на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту програма "Оптима" №ВВ-038-А/18/КВ2 від 18.06.2018 та внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «Ford Fiesta», державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.
          Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Lexus LX 470», державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/007692028, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування спричинених збитків у розмірі 63 741,30 грн покладається на відповідача, в той час як останнім було лише частково сплачено відшкодування (у розмірі 48 017,55 грн), у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість у розмірі 15 723,75 грн.
          Крім того, позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 2 700,18 грн, 3% річних у розмірі 1 076,54 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 937,84 грн.
          У змісті позовної заяви Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Юнівес" викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на оплату судового збору у розмірі 2 270,00 грн та очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 9 000,00 грн.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №910/13984/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.
          Рішення суду мотивовано недоведеністю та обґрунтованістю позовних  вимог щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у заявленій частині.
          Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
          Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №910/13984/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги  скаржник посилається      на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
          Зокрема, скаржник наполягає на відсутності правових підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу при розрахунку розміру витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом.  Зазначає, що суд, застосовуючи коефіцієнт зносу, помилково врахував, надані відповідачем докази, а саме консультацію №93-R/93/6 та акт огляду транспортного засобу №00234958. 
          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
          Відповідач не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України  та не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3  ст. 263 ГПК України  не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
          Відповідач про відкриття апеляційного провадження у даній справі належним чином повідомлений у відповідності до ст.   120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучене поштове повідомлення, відповідно до якого ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження від 14.02.2022 відповідачу вручено 21.02.2022. 
          Суд зауважує, що заяв чи клопотань щодо продовження строку на подання відзиву відповідачем не подано. 
          Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Владимиренко С.В.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13984/21 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/13984/21. Копію ухвали надіслано Господарському суду міста Києва.
           13.01.2022 матеріали справи №910/13984/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 дану апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст. 260 ГПК України, оскільки не було сплачено судовий збір у розмірі 3 405,00 грн. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.
01.02.2022 недоліки апеляційної скарги усунено.
          На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022, У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл апеляційної скарги у справі №910/13984/21.
          Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 1. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №910/13984/21. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 18.03.2022. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 18.03.2022.
          Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 ГПК України).
          Відповідно до частини 3 статті 247 ГПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
          У відповідності до ч. 3  ст. 270 ГПК України,  розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього  Кодексу.
          Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на  рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.  
          З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також те, що предметом позову у цій справі є   вимога стягнення  21 438,31 грн, колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 ГПК України.
          Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України  розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
          Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
          Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України  та ч. 1  ст. 74 ГПК України   визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
          Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного. 
          Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
           18.06.2018 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Юнівес" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту програма "Оптима" №ВВ-038-А/18/КВ2 (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 (VIN-номером НОМЕР_3 ) (п. 1.1 Договору).
          Пунктом 1.15.1 Договору передбачено, що строк його дії з 19.06.2018 по 18.06.2019.
23.09.2018 близько 12 години 50 хвилин біля буд. 28 по вул. Короленківській у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 , та автомобіля Lexus LX 470, державний номер НОМЕР_2 . А саме: ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Lexus LX 470, будучи неуважною, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом Ford Fiesta, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.
Факт скоєння ДТП підтверджується відомостями Управління патрульної поліції у м. Києві про дорожньо-транспортну пригоду №3018269419134962.
          ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 пунктів 2.3 б), 13.1 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.11.2018 у справі №752/20567/18, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
          При цьому, судом враховано, що у постанові Голосіївського районного суду міста Києва від 19.11.2018 у справі №752/20567/18 допущено описку в частині зазначення державного номеру автомобіля Lexus LX 470 та замість " НОМЕР_2 " зазначено "FF9834НС", однак дана описка не змінює змісту постанови та не зачіпає її суті, а також не ставить під сумнів які саме автомобілі стали учасниками ДТП 23.09.2018.
          У зв`язку з зверненням страхувальника до страховика за Договором із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку від 24.09.2018 та заявою на виплату страхового відшкодування від 24.09.2018, позивачем на підставі страхового акту №А-2861/КВ2 від 03.10.2018 з доповненням №А-2861/КВ2-1 від 01.11.2018, розрахунку страхового відшкодування, виконаного із врахуванням виставлених Фізичною особою-підприємцем Власенко Любов`ю Андріївною (основним видом діяльності якої є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів) рахунків на оплату №СТОС001005 від 26.09.2018 на суму 62 697,30 грн та №СТОС0765 від 29.10.2018 на суму 1 044,00 грн, виконано свої зобов`язання за Договором та здійснено відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів (на рахунок Фізичної особи-підприємця Власенко Любові Андріївни) у загальній сумі 63 741,30 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №30589 від 10.10.2018 на суму 62 697,30 грн та №31141 від 05.11.2018 на суму 1 044,00 грн.
          Тобто, фактично позивачем сплачено страхове відшкодування у розмірі  63 741,30 грн.
          Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Lexus LX 470», державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/007692028, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування спричинених збитків у розмірі 63 741,30 грн покладається на відповідача, в той час як останнім було лише частково сплачено відшкодування (у розмірі 48 017,55 грн), у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість у розмірі 15 723,75 грн.
          Крім того, позивач вказав про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 2 700,18 грн, 3% річних у розмірі 1 076,54 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 937,84 грн.
          Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
          Предметом розгляду даної справи є спір між двома страховими компаніями щодо розміру відшкодування витрат, понесених у зв`язку з виплатою коштів страхувальнику за договором добровільного страхування наземного транспорту.
          Виходячи із доводів апеляційного оскарження, фактично вимоги скаржника у даній справі зводяться до відсутності  правових підстав застосування у даному випадку коефіцієнту фізичного зносу - 46,2%  при розрахунку страхового відшкодування.
          Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, з огляду на таке.
          Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
          Із постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 19.11.2018 у справі №752/20567/18 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль  Lexus LX 470, державний номер НОМЕР_2 , знаходився під керуванням ОСОБА_2 .
          Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням /хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
          Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
          Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
Вина особи, яка керувала автомобілем Lexus LX 470, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , встановлена у судовому порядку.
          Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Lexus LX 470, державний номер НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/007692028, що підтверджується інформацією з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України.
          Слід зауважити, що в силу приписів ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто, станом на 23.09.2018.
          Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
          Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
          На підтвердження розміру витрат, завданих спірною ДТП автомобілю страхувальника за Договором, позивачем було надано суду страховий акт №А-2861/КВ2 від 03.10.2018 з доповненням №А-2861/КВ2-1 від 01.11.2018, виставлені Фізичною особою-підприємцем Власенко Любов`ю Андріївною (основним видом діяльності якої є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів) рахунки на оплату №СТОС001005 від 26.09.2018 на суму 62 697,30 грн та №СТОС0765 від 29.10.2018 на суму 1 044,00 грн, платіжні доручення №30589 від 10.10.2018 на суму 62 697,30 грн та №31141 від 05.11.2018 на суму 1 044,00 грн, а також звіт №67/18 від 05.10.2018 про оцінку вартості матеріальної шкоди колісному транспортному засобу, виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Консулат".
          Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність будь-яких підстав вважати, що Фізичною особою-підприємцем Власенко Любов`ю Андріївною не було виконано відновлювального ремонту застрахованого за Договором автомобіля після одержання від позивача суми коштів, необхідної для такого ремонту.
          У відповідності до долученого позивачем до позовної заяви звіту №67/18 від 05.10.2018 про оцінку вартості матеріальної шкоди колісному транспортному засобу, виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Консулат", при розрахунку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 , оцінювач виходив з того, що коефіцієнт фізичного зносу спірного автомобіля становить 0.
          Водночас, відповідач стверджує, що при розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля Ford Fiesta, відшкодування якого підлягає покладенню на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна", підлягав врахуванню коефіцієнт фізичного зносу спірного автомобіля, який становить 46,2%, оскільки на момент ДТП автомобіль Ford Fiesta мав пошкодження, не пов`язані із даним випадком, що відповідно до п. 7.39 б) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, є підставою для застосування коефіцієнту фізичного зносу.
          У доводах апеляційного оскарження позивач також продовжував стверджувати на відсутності необхідності застосування коефіцієнту зносу, з посиланням на п.п. 7.38, 7.39. Методики.
          Враховуючи зазначені аргументи та заперечення учасників справи, слід зазначити про           наступне.
          Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003).
          Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:
Сврз = Ср + См + Сс х (1- ЕЗ), де:
Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;
См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;
Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;
ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу.
          Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
          Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №910/3650/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16.
          Пунктами 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, встановлено, що значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.
          Винятком, стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.
          Відповідачем на підтвердження відновлення ремонтом та пошкодження складових частин кузова автомобіля Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 , було долучено до відзиву на позов акт №00234958 огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 30.08.2017, з якого вбачається, що крила (ліве та праве) спірного транспортного засобу Ford Fiesta із VIN-номером НОМЕР_3 , до настання спірної ДТП відновлювали шляхом фарбування, а також передній бампер даного автомобіля мав пошкодження лако-фарбового покриття.
          Відтак, досліджуючи розмір страхового відшкодування, судом першої інстанції вірно встановлено, що у відповідності до підпункту б) пункту 7.39 Методики при розрахунку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 , підлягав розрахунку та застосуванню коефіцієнт фізичного зносу. В той час, як згідно наданого позивачем звіту №67/18 від 05.10.2018 коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 , складає 0, у зв`язку з чим судом першої інстанції правомірно відхилено даний висновок в якості доказу розміру витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу Ford Fiesta з урахуванням зносу.
          Крім того, як свідчать матеріали справи, на підтвердження правомірності застосування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 46,2% при здійсненні розрахунку витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 , відповідачем було також долучено до відзиву консультацію №93-R/93/6 від 30.08.2021, проведену оцінювачем Видутою Д.Ю. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача серії МФ №27, видане 18.03.2017 Фондом державного майна України).
          Відтак, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" було здійснено власний розрахунок суми страхового відшкодування з урахуванням вартості відновлювального ремонту автомобіля Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 , згідно виставлених Фізичною особою-підприємцем Власенко Любов`ю Андріївною рахунків на оплату №СТОС001005 від 26.09.2018 та №СТОС0765 від 29.10.2018 та розміру коефіцієнту фізичного зносу - 0,462, внаслідок чого було визначено, що відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу Ford Fiesta, у розмірі 45 114,71 грн.
          У відповідності до ч. 1   ст. 74 Господарського процесуального кодексу України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
          Водночас позивач належними доказами не спростував доводи відповідача про необхідність врахування в даному випадку коефіцієнту фізичного зносу, а також не навів власного розрахунку розміру коефіцієнту фізичного зносу.
          Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого за Договором транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 45 114,71 грн.
          Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
          Оскільки умовами полісу №АК/007692028 розмір франшизи не встановлено, страхове відшкодування не підлягає зменшенню.
          Відтак, враховуючи визначені полісом №АК/007692028 розмір франшизи - 0 грн та ліміт відповідальності за шкоду майну - 100 000,00 грн, встановлений судом розмір вартості відновлювального ремонту, право на відшкодування якого перейшло до позивача, - 45 114,71 грн, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 45 114,71 грн.
          З метою отримання страхового відшкодування позивач на підставі  ст.ст. 11, 509, 530 Цивільного кодексу України та ст.ст. 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернувся до відповідача із заявою щодо відшкодування завданих збитків в розмірі 63 741,30 (вих. №19/01/31-11 від 31.01.2019), в якій просив здійснити відшкодування на рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" за вказаними у даній заяві реквізитами.
          У п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
          07.05.2019 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" було виконано свої зобов`язання за полісом №АК/007692028 шляхом перерахунку на рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" коштів у розмірі 48 017,55 грн, що підтверджується платіжним дорученням №016921 від 07.05.2019 та позивачем у змісті позовної заяви.
          Таким чином, відповідачем було виконано в повному обсязі свій обов`язок з виплати страхового відшкодування у розмірі витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу.
          Натомість різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу підлягає відшкодуванню особою, яка завдала збитків, на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України.
          З огляду на наведене, вимога Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення частини страхового відшкодування у розмірі 15 723,75 грн. є неправомірною, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.
          Оскільки судом встановлено, що у відповідача відсутнє грошове зобов`язання перед позивачем за полісом №АК/007692028, то відсутні правові підстави для застосування до нього такої міри відповідальності, як нарахування 3% річних та інфляційних втрат, а також штрафних санкцій (пені), так як такі вимоги є похідними від суми основного боргу.
За таких обставин, позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення 21 438,31 грн не підлягає задоволенню.
          Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено. Водночас, зазначаючи про порушення судом норм процесуального та матеріального права, скаржник вдається до заперечення обставин, установлених судом першої інстанції під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої цим судом оцінки доказів у справі.
          Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
          Поряд з цим, суд апеляційної інстанції  зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України",       no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
          Всім встановленим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору надана належна правова оцінка.
          Відтак, усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують   висновків суду першої інстанції.
          Проаналізувавши текст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про вмотивованість судового рішення, враховуючи, що доводи та аргументи сторін були почуті, судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується його рішення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").
          Процесуальні права сторін  при розгляді справи судом першої інстанції не порушено.
          Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
          Нормою   ст. 276 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.
          Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
          Судові витрати.
          Розподіл судових витрат, зокрема судового збору, здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на  скаржника.
          Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ:
1.  Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №910/13984/21 залишити без змін.          
3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.В. Попікова

                                                                                О.О. Євсіков