Справа № 451/1529/21                 Головуючий у 1 інстанції: Куцик-Трускавецька О.Б. 
Провадження № 22-ц/811/520/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Симець В.І. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 лютого 2020 року між ПрАТ «АСК «Скарбниця» та ОСОБА_1 укладено договір страхування транспортних засобів за полісом № АО/2144062, за яким застраховано автомобіль марки «ВАЗ-211440», д.н.з. НОМЕР_1 . Стверджує, що 29 грудня 2020 року близько 15 год. 11 хв. на автодорозі Львів-Луцьк в м. Радехів Львівської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-211440», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження. Зазначає, що на підставі страхового акту № 03/цв/21 виплатило ОСОБА_2 , яка звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування, страхове відшкодування в розмірі 42 000 грн. Вважає, що після сплати страхового відшкодування має право подати до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, регресний позов, оскільки відповідач не повідомив страховика про страховий випадок у строки, передбачені ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З наведених підстав просить:
- стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» суму страхового відшкодування в розмірі 42000 грн.; 
-стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» 2270 грн. сплаченого судового збору та 8000 грн. витрат на правничу допомогу.
Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» відмовлено.
Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що водій транспортного засобу, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу, пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, однак відповідач свого обов`язку не виконав. Зазначає, що сторонами дорожньо-транспортної пригоди складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 29 грудня 2020 року, відтак правоохоронні органи не залучалися, що позбавило страховика можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17 січня 2020 року у справі № 463/5839/16-ц, оскільки обставини у цій справі не є аналогічними з обставинами даної справи. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року вирішено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року призначено на 15 год. 30 хв. 16 травня 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки текст постанови складено 16 червня 2022 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 06 червня 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 16 червня 2022 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», суд першої інстанції виходив з того, що позивач добровільно сплатив страхове відшкодування в розмірі 42000 грн. в межах суми ліміту страхової відповідальності, а неповідомлення відповідачем страховика про наявність страхового випадку протягом трьох робочих днів не може бути самостійною підставою для задоволення регресної вимоги.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 
Судом встановлено, що 29 грудня 2020 року близько 15 год. 11 хв. на автодорозі Львів-Луцьк в м. Радехів Львівської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-211440», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
Обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 29 грудня 2020 року, підписаним учасниками дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки ««ВАЗ-211440», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «АСК «Скарбниця» відповідно до договору страхування (страхового полісу) № АО/2144062 від 10.02.2020 року.
Страховим полісом № АО/2144062 від 10.02.2020 року передбачена страхова виплата за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю фізичних осіб в розмірі 260 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130 000 грн., а також франшизу в розмірі 0 грн.
21 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «АСК «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодування.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 ПрАТ «АСК «Скарбниця»складено страховий акт № 03/цв/21 від 29 березня 2021 року та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 42 000 грн. (а.с. 6).
Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» виплачено страхове відшкодування ОСОБА_2 на зазначений ним у заяві про виплату страхового відшкодування від 21 січня 2021 року банківський рахунок у розмірі 42 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7037 від 30 березня 2021 року (а.с. 12).
19 квітня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 42 000 грн. у зв`язку з тим, що він письмово не повідомив ПрАТ «АСК «Скарбниця» про настання страхової події у строк, передбачений ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак відповідачем така не була задоволена.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно з п.п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» внесено зміни у статтю 33 Закону № 1961-IV, зокрема розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку із чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.
Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. 
Пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
З огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.
Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Враховуючи, що факт настання страхового випадку сторонами не оспорюється, позивач визнав наявність страхового випадку, добровільно сплативши страхове відшкодування в розмірі 42 000 грн., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути не може бути самостійною підставою для задоволення регресної вимоги страховика.
Дотримання або недотримання особою, з якою укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язкового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для перевірки страховиком обставин дорожньо-транспортної пригоди та обґрунтованості страхових виплат.
Разом з тим, позивачем, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що у зв`язку з неповідомленням його протягом трьох днів з моменту дорожньо-транспортної пригоди про наявність страхового випадку у нього виникли необґрунтовані виплати.
Враховуючи, що позивач добровільно сплатив страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика, в нього не виникло жодних необгрунтованих виплат, пов`язаних з неповідомленням відповідача про наявність страхового випадку, а таке неповідомлення не позбавило ПрАТ «АСК «Скарбниця» можливості здійснити перевірку обставин дорожньо-транспортної пригоди та визначити розмір заподіяної шкоди, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення регресної вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця». 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця»– залишити без задоволення.
Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Постанова складена 16.06.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк