Дата документу 24.05.2022 Справа № 333/3282/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №333/3282/20        Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/807/1295/22        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» травня 2022 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Рикун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до Комунарського відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК», ОСОБА_2 , про визнання електронних торгів недійсними, 

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» звернулось до суду з позовом до Комунарського відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ДП «СЕТАМ», ОСОБА_1 , треті особи: ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», ОСОБА_2 , про визнання електронних торгів недійсними.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №11225685000. 
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вартановою О.С. за реєстраційним №2359 від 28 вересня 2007 року, предметом іпотеки за яким є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Заводського районного суду міста Запоріжжя від 02 грудня 2009 року у справі № 2-1039/10 на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11225685000 від 28 вересня 2007 року в розмірі 47 841,61 грн. 
21 січня 2011 року державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ було відкрито виконавче провадження № 23772419 з виконання вказаного рішення суду. 
08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким на користь останнього відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 11225685000, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 . 
Ухвалою Заводського районного суду міста Запоріжжя від 20 липня 2012 року заяву ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» задоволено, замінено у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-1039/10 стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».
01 червня 2020 року в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом, виданим 05.03.20212 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, у справі №812/3258/12 про стягнення заборгованості на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за кредитним договором, було реалізовано предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . . Відповідно до протоколу електронних торгів від 01 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано переможцем.
13 травня 2020 року між ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2245/К/1, на підставі якого ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право вимоги, в тому числі, до ОСОБА_2 за кредитним договором №11225685000 та договором іпотеки від 28 вересня 2007 року, предметом іпотеки за яким є квартира за адресою АДРЕСА_1 . 
Інформацію про ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» як іпотекодержателя зазначеної квартири внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15 травня 2020 року.
Вважало, що вказаними діями порушено майнові права та інтереси товариства, оскільки ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» є іпотекодержателем нерухомого майна, яким є квартира за адресою АДРЕСА_1 , права ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» зареєстровані належним чином у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, сума заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» значно перевищує ринкову вартість зазначеної нерухомості, а тому реалізація предмету іпотеки для погашення заборгованості перед третьою особою (яка не є іпотекодержателем) є неправомірною.
Посилаючись на порушення вимог ст.7 Закону України «Про іпотеку», ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 2 розділу VII Наказу міністерства юстиції від 29.09.2016 року за №2831/5, просило визнати електронні торги за лотом № 419356 від 01 червня 2020 року щодо реалізації трикімнатної квартири, загальною площею 68,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , недійсними; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправомірність дій державного виконавця щодо передачі на реалізацію предмету іпотеки з порушенням вимог ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» без згоди іпотекодержателя АТ «ДЕЛЬТА БАНК» на реалізацію нерухомого майна, в результаті яких задоволено вимоги стягувачів, які не є заставодержателями, неповне з`ясування судом обставин справи, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №11225685000 (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав, а ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у сумі 60 252 доларів США зі строком погашення до 27.09.2028 року (т. 1, а.с. 17-21).

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 28.09.2007 року був укладений Договір іпотеки №11225685000/З (далі - Договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом Вартановою О.С. за реєстраційним №2359 від 28.09.2007 року, предметом іпотеки за яким є квартира за адресою АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 22-23). Інформацію про державну реєстрацію іпотеки - квартири за адресою АДРЕСА_1 , внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.11.2010 року (т. 1, а.с. 16). 

За приписами ч. 5 ст. 82 Закону України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2009 року, ухваленим у справі №2-1039/2009 р., з урахуванням змін, прийнятих у рішенні Апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2010 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за договором споживчого кредиту № 11225685000 від 28 вересня 2007 року станом на 30.04.2009 року у сумі 471 841,61 грн., що еквівалентно 61 278,13 доларам США, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 459 788,56 грн. (еквівалент 59 712,80 доларів США), заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 11 264,48 грн. (еквівалент 1492,92 доларів США), пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 264,11 грн. (еквівалент 34,30 доларів США), пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 524,46 грн. (еквівалент 68,11 доларів США). Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» по 975 грн. за понесені витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду справи в сумі 250 грн. та оплату державного мита в сумі 1 700 грн. (т.1, а.с.186-201), 

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2012 року у справі №0809/3775/2012 у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-1039/09, виданим Заводським районним судом міста Запоріжжя 15.07.2010 року, замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Судом встановлено, що 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким на користь останнього відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 11225685000, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (т.1, а.с. 202). 

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2012 року, ухваленим у справі № 812/3258/12, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4 на користь АТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором №768-05/К-07 від 20.11.2007 року в розмірі 150 419,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства «Дельта банк» судові витрати в розмірі 1504,19 грн. (т.1, а.с.33-35).

Зазначеним рішенням встановлено, що 20.11.2007 року ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 768-05/К-07 від 20.11.2007 року, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 18 000 доларів США з розрахунку 12 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 20.11.2007 року по 19.11.2017 року. 

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, відповідно до п. 4.2 якого «Укрпромбанк» передає (відступає) «ДЕЛЬТА БАНК» права вимоги до боржників та до «ДЕЛЬТА БАНК» перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Комунарським районним судом м. Запоріжжя 05.03.2013 року на виконання рішення суду від 13.12.2012 року, ухваленого у справі № 812/3258/12, виданий виконавчий лист №812/3258/12 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь АТ «Дельта банк» кредитної заборгованості у розмірі 150 419 гривень 18 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що зазначений виконавчий лист №812/3258/12 неодноразово пред`являвся стягувачем до виконання, проте рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2012 року не було виконане.

21.05.2019 року стягувачем АТ «Дельта банк» вищевказаний виконавчий лист №812/3258/12 повторно пред`явлений на виконання до Комунарського відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області (т. 3, а.с. 523). 
Постановою державного виконавця від 23.05.2019 року відкрито виконавче провадження №59172012, копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження (т. 3, а.с. 520-522). 

Судом також встановлено, що в межах виконавчого провадження №59172012 державним виконавцем було здійснено заходи щодо з`ясування доходів та майна боржника під час яких встановлено наявність у боржника  ОСОБА_2  нерухомого майна: квартири за адресою:  АДРЕСА_1 , та житлового будинку, розташованого за адресою:  АДРЕСА_2 , які є предметами іпотеки, іпотекодержателем майна зазначено АТ «Дельта банк» (т. 3, а.с.413-415, 495-498, 501-511, 516-519).

26 липня 2019 року державний виконавець направив письмову вимогу (т. 3, а.с. 499), в якій повідомив стягувача за виконавчим листом №812/3258/12 та іпотекодержателя нерухомого майна - АТ «ДЕЛЬТА БАНК» про намір здійснити опис майна - вищевказаної квартири, проведення його оцінки та передачі пакету документів для реалізації предмета іпотеки з вимогою про надання договору іпотеки і іншої документації на квартиру.

На повторний запит державного виконавця АТ «ДЕЛЬТА БАНК» надав копії договору іпотеки та договору відступлення по цьому договору іпотеки (т. 3, а.с. 380-390, 406-407, 499-500).

20 серпня 2019 року державним виконавцем проведено опис та арешт квартири за адресою: АДРЕСА_1 , призначено суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки цієї квартири, про що складено відповідні постанови, які направлені на адресу сторін виконавчого провадження (т. 3, а.с. 489, 490-491, 492-494). 

За результатами оцінки складено звіт №74/19, відповідно до якого початкова вартість об`єкта оцінки станом на 16 вересня 2019 року складає 516 282,00 грн. (т. 3, а.с. 427-480). Про результати оцінки письмово повідомлено сторони виконавчого провадження та роз`яснено право надати заперечення щодо оцінки та оскаржити її результати в судовому порядку (т. 3, а.с. 416-429). 

29 жовтня 2019 року державним виконавцем Кабаченко Ю.Ю. подано заявку до ДП «СЕТАМ» про реалізацію арештованого майна - квартири, в якій викладені відомості про нерухоме майно, в тому числі вартість для продажу у розмірі 516 282,00 грн., відомості про наявність існуючих обтяжень, в тому числі - іпотеки, передбаченої договором від 28.09.2007 року (т. 3, а.с. 409-411).

В грудні 2019 року державним виконавцем перевірено відомості, наявні в Державних реєстрах речових прав, Іпотек та обтяжень відомостей щодо предмета реалізації - вищевказаної квартири, з яких вбачається, що АТ «ДЕЛЬТА БАНК» залишається іпотекодержателем цієї квартири (т. 3, а.с. 396-405). 

13 січня 2020 року ДП «СЕТАМ» надіслало сторонам виконавчого провадження та державному виконавцю повідомлення про дату проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного предмету іпотеки - зазначеної квартири, які мають відбутися 27 січня 2020 року, та про внесення відомостей про ці електронні торги до системи СЕТАМ (т. 3, а.с 378-379).
27 січня 2020 року електронні торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, про що складений відповідний протокол №462561 (т. 3, а.с. 377).

Електронні торги з реалізації предмету іпотеки призначалися ще двічі, зокрема, на 27 лютого 2020 року та 02 квітня 2020 року з уціненням вартості лоту до 413 025,16 грн. (т. 3, а.с 373) та до 361 379,40 грн. (т. 3, а.с 370) відповідно, проте не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, про що складені протоколи №467856 (т. 3, а.с. 372) та №472286 (т. 3, а.с. 369).

При цьому кожного разу ДП «СЕТАМ» надсилало сторонам виконавчого провадження та державному виконавцю повідомлення про нову дату проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного предмету іпотеки - квартири, а державний виконавець направляв стягувачу та іпотекодержателю АТ «ДЕЛЬТА БАНК» лист, в якому повідомляло, що організовані електронні торги з реалізації вищевказаного предмета іпотеки не відбулись та пропонував залишити за собою нереалізоване майно за ціною третіх електронних торгів. 

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що пропозиція державного виконавця АТ «ДЕЛЬТА БАНК» не була прийнята (т. 3, а.с. 365-368).

16 квітня 2020 року та 22 квітня 2020 року державний виконавець повторно здійснив опис майна - вищевказаної квартири, наклав арешт на квартиру та призначив суб`єкта оціночної діяльності для проведення її оцінки, про що склав відповідні постанови, які були направлені на адресу сторін виконавчого провадження (т. 3, а.с. 355-357, 359-360). 

За результатами оцінки суб`єктом оціночної діяльності складений звіт №74/19, відповідно до якого початкова вартість об`єкта оцінки станом на 23 квітня 2020 року складає 361 397,40 грн. (т.3, а.с.427-480). Про результати оцінки письмово повідомлено сторонам виконавчого провадження, роз`яснено право надати заперечення щодо оцінки, оскаржити її результати в судовому порядку та зазначено, що за вказаною ціною майно буде передано на реалізацію. ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» отримало даний лист 27.04.2020 року (т. 3, а.с. 307-341). 

27.04.2020 року державним виконавцем Кабаченко Ю.Ю. повторно подано заявку до ДП «СЕТАМ» про реалізацію арештованого майна, яке є предметом іпотеки - вищевказаної квартири, в якій викладені відомості про це нерухоме майно, в тому числі вартість для продажу у розмірі 361 397,40 грн., відомості про наявність існуючих обтяжень, в тому числі - іпотеки, передбаченої договором від 28.09.2007 року (т. 3, а.с. 302-304).

29 квітня 2020 року державним виконавцем перевірено відомості, наявні в Державних реєстрах речових прав, Іпотек та обтяжень відомостей щодо предмета реалізації - вищевказаної квартири, з яких вбачається, що станом на день запиту АТ «ДЕЛЬТА БАНК» залишається іпотекодержателем цієї квартири (т.3, а.с. 287-301). 

06 травня 2020 року ДП «СЕТАМ» надіслало сторонам виконавчого провадження та державному виконавцю повідомлення про дату проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного предмету іпотеки - зазначеної квартири, які мають відбутися 01 червня 2020 року, та про внесення відомостей про ці електронні торги до системи СЕТАМ (т. 3, а.с 286).

01 червня 2020 року відбулись електронні торги з реалізації вищевказаної квартири, за результатами яких їх переможцем визначено ОСОБА_1 , про що складений відповідний протокол №482673 (т. 3, а.с. 240-244, 260-262).

13.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» - Покупець та Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» - Продавець був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2245/К/1 (т.1, а.с. 12-14). 

За Договором купівлі-продажу прав вимоги № 2245/К/1 в порядку та на умовах, визначених договором, Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. 

Згідно вказаного договору ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №11225685000 та за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Вартановою О.С. за реєстраційним №2359 від 28.09.2007 року, предметом іпотеки за яким є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Інформацію про ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» як іпотекодержателя зазначеної квартири внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.05.2020 року (т. 1, а.с. 16).

Заяву з копіями договору відступлення прав вимоги від 13 травня 2020 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 15.05.2020 року про реєстрацію змін відомостей про іпотекодержателя щодо предмету іпотеки - вищевказаної квартири з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» на адресу державного виконавця було направлено ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» 11 червня 2020 року (т. 3, а.с. 266-280). 

27 липня 2020 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» надало державному виконавцю належним чином завірені копії договору відступлення прав вимоги від 13 травня 2020 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 15.05.2020 року про реєстрацію змін відомостей про іпотекодержателя щодо предмету іпотеки - вищевказаної квартири, з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», також повідомлено про наявність заборгованості по кредитному договору, забезпеченого предметом іпотеки - вищевказаною квартирою, у розмірі 3 775 905,91 грн. (т. 3, а.с. 136-137).

07 серпня 2020 року державним виконавцем складений Акт №5917/2012 про проведені електронні торги та постановою державного виконавця знятий арешт з вищевказаного майна, накладений в межах виконавчого провадження, про що повідомлено нового іпотекодержателя ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», ДП «СЕТАМ» та боржника ОСОБА_2 (т. 3, а.с. 99-101, 103-104).
Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон 606-ХIV) та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція № 74/5).

Законом № 606-ХIV, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Аналіз положень Закону № 606-ХІV й Інструкції № 74/5 тут і далі, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Частиною третьою статті 62 Закону № 606-XIV передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Частинами другою, четвертою статті 58 Закону № 606-XIVпередбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію. 

Частиною першою статті 58 Закону № 606-XIV передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Частиною п`ятою статті 58 вказаного Закону визначено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності суб`єкта господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення, - статті 58, 62 Закону № 606-ХІV, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5).

Дії (бездіяльність) державного виконавця щодо порушень, допущених при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статті 55, 85 цього Закону).

Отже, незаконність дій державного виконавця під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV щодо проведення оцінки майна, визначення його вартості чи оцінки (уцінки) до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Крім того, вирішення питання про дотримання порядку та законності закінчення виконавчого провадження з виконання рішення, а також прийняття рішення державним виконавцем про наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу не стосуються правил проведення прилюдних торгів і також мають самостійний спосіб оскарження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 14-437цс18 зазначила, що висновки щодо оскарження дії (бездіяльності) державного виконавця, що стосуються порушень, допущених державним виконавцем під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом № 606-ХІV, в порядку, передбаченому цим Законом викладені, зокрема у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (провадження № 6-76цс13), від 23 вересня 2014 року (провадження № 3-112гс14) і підстав для відступу від цих висновків не вбачається.

Отже, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2020 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» зверталося зі скаргою на дії державного виконавця щодо проведення вищевказаних електронних торгів до начальника Комунарського відділу ДВС м. Запоріжжя Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в задоволенні якої за поясненнями представника позивача відмовлено, проте матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів на підтвердження цих обставини (т.3, а.с.20-23).

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до суду зі скаргою на незаконність дій (бездіяльності) державного виконавця під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо проведення оцінки майна, визначення його вартості чи оцінки (уцінки) до призначення прилюдних торгів, передачі майна на реалізацію.

27 листопада 2020 року розпорядженням державного виконавця №59172012/4 грошові кошти у сумі 260 599,33 грн., отримані від реалізації вищевказаної квартири на зазначених електронних торгах, окрім витрат на виконавчі дії, зберігання майна, були перераховані на рахунок ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (т. 1, а.с. 227). 

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц (провадження № 14-356цс18), та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18), правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

За приписами ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Верховним Судом України у постанові від 06 квітня 2016 року, ухваленій у справі № 3-242гс16, зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Торги можуть бути визнані недійсними у разі встановлення порушень процедури їх проведення, що впливають на результати торгів і порушуватимуть права та законні інтереси особи, яка оскаржує ці торги.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду від 17 лютого 2021 року по справі № 545/3122/18.

Проведення прилюдних торгів з порушенням є підставою для визнання цих торгів недійсними лише за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року по справі № 545/3147/18-ц.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами виконавчого провадження, що під час виконання виконавчого листа №812/3258/12 державним виконавцем у боржника Кійка В.В. не виявлено достатніх коштів чи рухомого майна для погашення кредитної заборгованості за виконавчим листом.

Суд першої інстанції правильно зазначив у рішенні, що державним виконавцем встановлено наявність нерухомого майна у боржника, яке перебувало в іпотеці, - квартири, за якою іпотекодержателем та стягувачем за виконавчим листом №812/3258/12 був АТ «ДЕЛЬТА БАНК», при цьому стягувач та іпотекодержатель АТ «ДЕЛЬТА БАНК» був обізнаний про намір державного виконавця реалізувати дане іпотечне майно, будь-яких заперечень щодо продажу даного майна не направляв на адресу державного виконавця.

Згідно з п. 2, п. 3 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 р., організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. 

Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. 

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

У разі встановлення відповідності заявки на реалізацію арештованого майна та доданих документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує таку заявку та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, Організатору в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

На час формування та подання Організатору електронних торгів ДП «СЕТАМ», а саме, 27.04.2020 року заявки державним виконавцем на реалізацію арештованого майна - вищевказаної квартири, яка була предметом іпотеки, а також станом на день призначення ДП «СЕТАМ» дати проведення оскаржуваних позивачем електронних торгів - 06.05.2020 року, стягувачем за виконавчим листом №812/3258/12 та іпотекодержателем виставленого на продаж іпотечного майна було АТ «ДЕЛЬТА БАНК». 

В порушення вимог ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», АТ «ДЕЛЬТА БАНК» як стягувач у даному виконавчому листі та іпотекодержатель виставленого на продаж предмету іпотеки, який обізнаний про призначені 01.06.2020 року електронні торги, 13.05.2020 року укладає з позивачем договір купівлі-продажу прав вимоги №2245/К/1, на підставі якого змінився іпотекодержатель по вищевказаній квартирі, при цьому не повідомляє державного виконавця про цю обставину, із заявою про зупинення електронних торгів не звертається. ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» при укладенні договору купівлі-продажу прав вимог 13.05.2020 року не перевірив інформацію щодо предмету продажу та відступлення.

В позові позивач не зазначає, які саме положення Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 р. порушені організатором торгів - ДП «Сетам». 

Судом на підставі досліджених доказів не встановлено порушення ДП «СЕТАМ» положень вищевказаного Порядку при проведенні оскаржуваних торгів. 

За приписами ч. 4, ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. 

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У такому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом, сформованим за результатами електронного аукціону, що не відбувся, та актом про проведення електронного аукціону. Такий акт є підставою для видачі нотаріусом іпотекодержателю свідоцтва про залишення за собою майна з електронного аукціону, що не відбувся. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами першого електронного аукціону, призначається проведення другого електронного аукціону, що має відбутися протягом одного місяця з дня проведення першого електронного аукціону. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на другому електронному аукціоні становить 85 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на першому електронному аукціоні. У разі оголошення другого електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною другого електронного аукціону. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами другого електронного аукціону призначається проведення третього електронного аукціону. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третьому електронному аукціоні становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на першому електронному аукціоні. У разі оголошення третього електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третього електронного аукціону в порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 47 Закону України «Про іпотеку» організатор електронного аукціону протягом трьох днів з дня формування за результатами електронного аукціону протоколу надсилає відповідний протокол державному виконавцю, приватному виконавцю, а також інші документи, що підтверджують реалізацію предмета іпотеки відповідно до цього Закону. Протягом п`яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки. Акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем, скріплюється його печаткою та не пізніше наступного дня надсилається до організатора електронного аукціону, який проводив електронний аукціон. Державний виконавець, приватний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог цього Закону.

Частиною 5 статті 51 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону (повернення авансового внеску стягувача та компенсування витрат виконавчого провадження), після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

На підставі досліджених доказів судом першої інстанції не встановлено порушення ДП «СЕТАМ» положень вищевказаного Порядку при проведенні оскаржуваних торгів. 

При цьому судом встановлено, що державним виконавцем виконанні вимоги ч. 5 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» та перераховані кошти від реалізації майна новому іпотекодержателю - позивачу по справі. 

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» зазначало, що внаслідок проведення вищевказаних електронних торгів право позивача порушено, оскільки предмет іпотеки для погашення заборгованості по забезпеченому кредитному договору міг бути реалізований за більш високу ціну, ніж його продано на електронних торгах. 

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Позивачем не надано доказів на підтвердження вищевказаних обставин.

При цьому матеріали справи містять докази, що під час проведення електронних торгів у період з 27 січня 2020 року по 02 квітня 2020 року з уціненням вартості лоту з 516 282,00 грн. до 361 379,40 грн. торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, про що складені відповідні протоколи.

Квартиру було реалізовано під час проведення електронних торгів, які відбулися 01 червня 2020 року, та за результатами яких їх переможцем визначено ОСОБА_1 , з найвищою ціновою пропозицією в розмірі 361 397 грн. (т. 3, а.с. 240-246).

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права. 

 
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). 

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків. 

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 травня 2022 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова