Справа № 127/9673/22 
Провадження № 33/801/434/2022
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

14 червня 2022 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката Саюка Бориса Олександровича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2022 року про притягнення 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 
до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 496 20 грн. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , через свого захисника адвоката Саюка Б.О., подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного освідування на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, а більше того він того ж дня пройшов такий огляд самостійно, і відповідно до висновку був тверезим.
Звертає увагу на те, що справа розглянута судом першої інстанції у його відсутність, при цьому його не повідомлено про день, час та місце розгляду справи, як про це заначено у оскаржуваній постанові. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Саюк Б.О. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити. 
ОСОБА_1 суду пояснив, що дійсно був зупинений працівниками поліції, які відразу чомусь запідозрили, що він перебуває в стані сп`яніння, хоча він спиртне не вживав. Від цього він почав хвилюватися, почервонів тощо. Разом з тим, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Навпаки, погодився на його проведення і з метою огляду вони поїхали в Соціотерапію, де тимчасово не було лікаря. Працівники поліції запропонували скласти протокол за відмову від проходження огляду, сказавши при цьому, що якщо він пройде огляд в порядку самозвернення, порушення скасується в судовому порядку. Тому він дочекався лікаря, а за його рекомендацією викликав інший екіпаж патрульних і в їх присутності пройшов медогляд, яким встановлено, що він тверезий.
Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Так, згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №264810 від 08.05.2022 водій ОСОБА_1 того ж дня - 08.05.2022 о 11.00 годин керував транспортним засобом «Опель кадет» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що виражались запахом алкоголю з ротової порожнини, вираженим тремтінням пальців рук, зміною шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.
Відповідно до вимог статті 266 КпАП України огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. При цьому ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Отже здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.
Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
При цьому, відповідно до п. 6 Інструкції, для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про свідків, а доданий до матеріалів справи DVD-диск містить файл, поіменований як «08_05_2022 ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ДПР 18 264810», тобто з назви файлу зрозуміло, що він додається саме до протоколу (збігається серія і номер протоколу), складеного щодо ОСОБА_1 , проте прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зазначена невірно.
При цьому зазначений файл є пошкодженим і переглянути його неможливо.
Згідно з статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Отже, за винятком власне протоколу про адміністративне правопорушення, будь-які інші докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, й протиправно відмовився від проходження в установленому законом порядку від огляду на стан сп`яніння, матеріали справи не містять.
Апеляційний суд також звертає увагу, що місцем складення протоколу є вул. Пирогова, 109В, де знаходиться Комунальне некомерційне підприємство «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради, що є спеціалізованим закладом, уповноваженим на проведення освідування на стан сп`яніння. 
Докази відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан сп`яніння, по справі відсутні. 
Натомість о 13-55 год. цього ж дня ОСОБА_1 в присутності працівника патрульної поліції був обстежений на стан сп`яніння і визнаний тверезим (а.с. 23).
За таких підстав пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував авто в стані алкогольного сп`яніння і не відмовлявся від проходження в медичній установі у відповідному порядку освідування, відповідають показам останнього і жодними матеріалами справи не спростовані.
Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення апелянта про день, час та місце розгляду справи, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, брати участь у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено статтею 268 КпАП України, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Апеляційний суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Розглядаючи справу без особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, хоч і в присутності захисника, суд порушив приписи частини 1 статті 7, статті 268 КпАП України.
В мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначено, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений неодноразово, належним чином, за номером телефону.
Так, відповідно до статті 277-2 КпАП України повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Разом з тим, станом на 18 травня 2022 року, тобто на час прийняття оскаржуваної постанови відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. 
В матеріалах справи наявна довідка про доставку смс-повідомлення за номером телефону НОМЕР_2 , тоді як в протоколі про адміністративне правопорушення його номер телефону зазначений як НОМЕР_3 , тобто номери телефону є різними, а суд першої інстанції не переконався, що смс-повідомлення було доставлене за належністю особі, яка викликається в судове засідання.
Таким чином, суд першої інстанції не вжив всі можливих та допустимих заходів з тим, щоб повідомити ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду його справи, що є порушенням права на доступ до правосуддя та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Віктор Назаренко проти України" від 03 жовтня 2017 року та у справі "Лазаренко та інші проти України" від 27 червня 2017 року).
Зазначені обставини справи та норми права залишилися поза увагою суду першої інстанції який дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 130 КпАП України.
У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України.
Керуючись статтями 247, 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Саюка Бориса Олександровича задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, скасувати, а провадження в адміністративній справі № 127/9673/22 - закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                І.М. Стадник