Ухвала
 
26 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 185/2862/13
провадження № 61-3328ск22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2013 року, додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: Служби у справах дітей Павлоградської міської ради, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Павлограді Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення батьківства,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Відповідно до статті 319 ЦПК України (у редакції, чинній на день ухвалення судових рішень, що оскаржені) рішення або ухвала суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Частина перша 325 ЦПК України (у редакції, чинній на день ухвалення судових рішень, що оскаржені) передбачала, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.
У разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк (частина друга статті 325 ЦПК України).
У пункті 14 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:
1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;
2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Визначений частиною третьою статті 394 ЦПК України строк є присічним (преклюзивним) і не підлягає поновленню. З його спливом особа втрачає право на касаційне оскарження незалежно від поважності причин його пропуску, за винятком вищезазначених випадків.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Із Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що Апеляційним судом Дніпропетровської області оскаржене судове рішення ухвалено 30 січня 2014 року, отже останнім днем касаційного оскарження цього рішення є 19 лютого 2014 року.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 не зазначив обставин, що вказані в пунктах 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України.
Крім того, як убачається з тексту ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року рішення та додаткове рішення суду першої інстанції переглянуто за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.
Таким чином, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити на підставі частини третьої статті 394 ЦПК України.
Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2013 року, додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: Служби у справах дітей Павлоградської міської ради, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Павлограді Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення батьківства.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                         С. Ю. Мартєв
 
В. В. Сердюк
 
І. М. Фаловська