ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" квітня 2022 р.   м.Львів             Справа №926/3723/21
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                                І.Б. Малех
суддів                                                                                                    В.М. Гриців
          О.В. Зварич 
секретар судового засідання          Кришталь М.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд", за вих. №29/01-22 від 29.01.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/423/22, 01-05/426/22 від 03.02.2022)
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 05 січня 2022 року (суддя Гушилик С.М., повний текст рішення складено 12.01.2022, м. Чернівці) 
та на додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.01.2022 року (суддя Гушилик С.М., повний текст додаткового рішення складено та підписано 19.01.2022, м. Чернівці)
у справі №926/3723/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Галичина", м. Львів
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРТІН ТРЕЙД", с. Великий Кучурів, Сторожинецький район, Чернівецька область
про визнання недійсним договору поставки №15/11-3-МТ від 15.11.2019

за участю представників учасників процесу:
від позивача: не з"явились;
від відповідача в режимі відеоконференції: Поліщук П.Я. - адвокат (ордер серія АА №1185207 від 25.01.2022);

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року на розгляд Господарського суду Чернівецької області поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Галичина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРТІН ТРЕЙД" про визнання недійсним договору поставки №15/11 - 3 - МТ від 15.11.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.11.2019 року із суттєвими порушеннями чинного законодавства між Товариством з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Галичина" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАРТІН ТРЕЙД" укладено договір поставки №15/11-3-МТ, зокрема, оспорюваний договір підписано від імені позивача директором Сисуном Орестом Мар`яновичем, який на час укладання договору виконував обов`язки керівника, про що свідчить наказ №1-К від 10.03.2015 року, однак останній не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, в зв`язку з чим при укладенні не було дотримано вимог, передбачених статтею 203, частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України, підпункту 27 пункту 13.6 та пункту 13.10 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Галичина", а відтак договір поставки №15/11-3-МТ від 15.11.2019 року підлягає визнанню недійсним.
Відповідач ТОВ «Мартін Трейд», у відзиві на позов вказує на реальність господарських відносин між сторонами за спірним договором та вважає, що твердження позивача є безпідставними з огляду на те, що відповідно до видаткових накладних за період з 17.12.2019 року по 04.06.2021 року та акту взаємних розрахунків з 15.11.2019 року по 16.08.2021 року позивач прийняв товар, використав його, оплатив в повному обсязі, що свідчить про схвалення позивачем оскаржуваного договору. Також відповідач звертає увагу суду на те, що пунктом 3.1. договору визначено, що орієнтовна загальна вартість товару складає 49000000,00 грн., при цьому вартість виникає тільки після підписання сторонами відповідного додатку до договору, в якому сторони фіксують вартість партії товару, зокрема, на виконання умов договору сторонами були укладені додатки до договору сума яких не перевищувала 10000000,00 грн., що на його думку спростовує твердження позивача, щодо підписання договору з перевищенням повноважень. Також зазначив, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сисун Орест Мар`янович є керівником ТзОВ "Молочна компанія "Галичина" та мав право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, в тому числі підписувати договори, дані про обмеження, щодо представництва від імені юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні, а тому підстави визнання недійсним договору поставки №15/11-3-МТ від 15.11.2019 року є надуманими та не підтверджені фактичними обставинами справи.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 05 січня 2022 року в справі №926/3723/21 позов задоволено в повному обсязі; визнано недійсним договір поставки №15/11-3-МТ від 15.11.2019 укладеного між ТОВ «Молочна компанія «Галичина» та ТО «Мартін Трейд»; стягнуто з ТОВ «Мартін Трейд» на користь ТОВ «Молочна компанія «Галичина» судовий збір в сумі 2270,00 
Дане рішення мотивовано тим, що при укладенні оскаржуваного договору поставки, сторонами порушено загальні вимоги, обумовлені правилами ч.2 ст. 203 ЦК України, дотримання яких є необхідним для чинності правочинів, а саме оспорюванні договори від імені покупця підписано не уповноваженою особою і стороні було про це відомо, позаяк протилежного суду не наведено, доказів в підтвердження наступного схвалення оспорюваного договору загальними зборами або голови товариства суду не подано, що є наслідком для визнання договору поставки №15/11-3-МТ від 15.11.2019 недійсним, на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України, з чим не погодився відповідач подаючи апеляційну скаргу.

Додатковим рішенням Господарського суду Чернівецької області від 19 січня 2022 року у справі №926/3723/21 заяву адвоката Квіткіна Ю.М., який діє в інтересах ТОВ «Молочна компанія «Галичина» за вх. №165 від 14.01.2022 про прийняття додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат по справі №926/3723/21 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Мартін Трейд» на користь ТОВ «Молочна компанія «Галичина» понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30  000,00 грн. 

Відповідач - ТОВ «Матрін Трейд», не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 05.01.2022 у даній справі, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що таке прийнято, з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а також вказує на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відступив від правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у постанові від 27.06.2018 №668/13907/13. 
-          на думку скаржника судом першої інстанції невірно визначено предмет дослідження у даній справі, відступивши при цьому від правових висновків Великої Палати Верховного Суду, стосовно застосування ст. ст. 92, 237-239, 241 ЦК України;
-          скаржник вказує, що судом невірно застосовано положення ст. ст. 92, 241 ЦК України а також, всупереч п.п.58-64 постанови №911/3039/19 від 09.06.2021 не застосовано ч.3 ст. 13 ЦК України до спірних правовідносин, як автономну підставу для відмови у позові.
-          не застосовано судом першої інстанції, як вказує скаржник ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин. 
-          також, скаржник вказує, що судом першої інстанції не надано оцінки поданим відповідачем видатковим накладним, акту зірки взаємних розрахунків та не встановлено повного виконання погоджених сторонами поставок нафтопродуктів та платежів за ними протягом періоду з 16.12.2019 по 04.06.2021.
-          щодо додаткового рішення то вказує судом першої інстанції при його прийнятті порушено норми ст. 13, ч.ч.5 та 6 ст. 126 , ч. ч. 6, 9 ст. 129 ГПК України. 
Відповідно до цього, просить, скасувати рішення місцевого господарського суду від 05 січня 2022 року та додаткове рішення місцевого господарського суду від 19.01.2022 у даній справі. 
          Позивач - ТОВ «Молочна компанія «Галичина», у відзиві від 03.03.2022 №03/03-1 (вх. № апеляційного суду 01-04/1429/22 від 09.03.2022) заперечила доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що предметом дослідження в даній справі було не тільки наявність чи відсутність повноважень у директора ТОВ «Молочна компанія «Галичина» на укладення оспорюваного правочину, але і з`ясування питання чи діяв відповідач добросовісно, укладаючи договір, наявність чи відсутність наміру укладення і виконання спірного договору. Вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ «Мартін Трейд» підписуючи договір поставки №15/11-3-МТ від 15.11.2019 в преамбулі якого зазначено , що підписант діє на підставі статуту , тим самим підтвердило про обізнаність з умовами статуту. Також, вказує на те, що на підставі наявних у відповідача документів, щодо позивача (банківських реквізитів, відомостей про службових осіб позивача, а саме директора - підстав його дії від імені позивача - статуту) було складено проект договору, в якому в п.3.1. визначена загальна вартість товару , що може бути поставлений за даним договором протягом терміну його дії , складає 49  000  000,00 +/-10% в т. ч. ПДВ , а відтак вважає, що ТОВ «Мартін Трейд», укладаючи спірний договір, знаючи про обмеження повноважень директора ТОВ «Молочна компанія «Галичина» на укладення такого договору, діяв недобросовісно та нерозумно. В обґрунтування даного посилається на позицію, викладену Верховним Судом, у постановах від 09.04.2019 у справі №924/491/17 та від 31.07.2019 у справі №910/2030/18. Відтак посилаючись на положення ст. ст. 92, 241 ЦК України та положення постанови Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/2030/18 вказує, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що спірний правочин не був схвалений, що свідчить про відсутність реального наміру його укладення і виконання, а отже вважає, що суд вірно застосував ст. ст. 92, 241 ЦК України , а покликання відповідача на те, що нібито ТОВ «Молочна компанія «Галичина» приховує відомості, щодо скликання загальних зборів учасників в період з 15.11.2019 по 07.09.2021, що в свою чергу свідчить про схвалення загальними зборами позивача укладення та виконання оспорюваного договору вважає голослівними, надуманими , нічим не підтвердженими, такі аргументи скаржника, на думку позивача не можуть свідчити про схвалення правочину. Щодо додаткового рішення, то позивач вважає, що таке прийнято у відповідності до нори чинного процесуального законодавства, а саме ст. 126 ГПК України, зазначаючи, що ТОВ «Молочна компанія «Галичина» 10.01.2022 скерувала відповідачу заяву про постановлення додаткового рішення про стягнення витрат на правовому допомогу разом із всіма доказами понесення таких, що підтверджується описом вкладення у лист та накладною №7901201277518 від 10.01.2022 та крім цього в судовому засіданні 05.01.2022, яке проводилось за участю представника відповідача, позивачем була зроблена відповідна заява. Відповідно до цього просить, рішення місцевого господарського суду, в даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. 
При цьому, позивач у відзиві просить долучити до матеріалів справи протокол загальних зборів учасників ТОВ «Молочна компанія «Галичина» №14/06-01 від 14.06.2019 , опис документів, що подаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 18.06.2019, виписку з ЄДР ТОВ «Молочна компанія «Галичина» від 19.06.2019. 
Також, позивач зазначає, що в зв`язку з розглядом справи №926/3723/21 в Західному апеляційному господарському суді ТОВ «Молочна компанія «Галичина» буде нести витрати на правничу (правову) допомогу, орієнтовний розмір яких становить 45  000,00 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 (головуючий суддя Малех І.Б., судді - Гриців В.М., Зварич О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд", за вих. №29/01-22 від 29.01.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/423/22, 01-05/426/22 від 03.02.2022) на рішення Господарського суду Чернівецької області від 05 січня 2022 року та на додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 19 січня 2022 року у справі №926/3723/21. Витребувано в Господарського суду Чернівецької області матеріали справи №926/3723/21. 
22.02.2022 в канцелярію суду поступили матеріали справи №926/3723/21. 
В подальшому, ухвалою суду від 23.02.2022 призначено розгляд справи №926/3723/21 в судове засідання на 09 березня 2022 рік. 
Ухвалою суду від 09.03.2022 розгляд справи відкладено в судове засідання на 06.04.2022, з підстав наведених в такій. 
В судове засідання 06.04.2022 з`явились представники обох сторін, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів наведених у апеляційній скарзі та відзиві на неї; клопотання про долучення доказів до матеріалів справи залишено відкритим; оголошено перерву в даному судовому засіданні до 27.04.2022. 
26.04.2022 на електронну пошту суду від представника позивача поступило клопотання про відкладення розгляду справи за вих. №26/04-01 від 26.04.2022, в зв`язку з хворобою представника Квіткіна Ю.М. (з 25.04.2022), який є компетентним у даній справі та у якого знаходяться матеріали по даній справі та в зв`язку з відсутністю можливості залучити за браком часу іншого кваліфікованого представника для надання професійної правничої допомоги по даній справі. 
27.04.2022 на електронну пошту суду від ТОВ «Молочна компанія «Галичина» надійшло аналогічне клопотання за підписом директора товариства. 
В судове засідання, 27.04.2022, з`явився представник відповідача, який заперечив проти відкладення розгляду справи, зазначивши при цьому, що пояснення сторін були повністю заслухані в попередньому судовому засіданні, просить розглянути справу. 
Судова колегія, врахувавши те, що пояснення представників учасників були заслухані в попередньому судовому засіданні , нових доказів не поступало, а відтак ухвалила відхилити клопотання позивача про відкладення розгляду справи і розглядати таку по наявних у ній матеріалах, при цьому ухвалила задоволити клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Молочна компанія «Галичина» №14/06-01 від 14.06.2019 , опису документів, що подавались юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 18.06.2019, виписки з ЄДР ТОВ «Молочна компанія «Галичина» від 19.06.2019. 
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, з мотивів, наведених в такій та до завершення судових дебатів у судовому засіданні останнім зроблено заяву про наявність витрат на правову допомогу адвоката та відсутність можливості подати всі докази, що підтверджують такі витрати, а відтак такі будуть подані в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу в попередньому судовому засіданні та представника скаржника в даному судовому засіданні, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про не відповідність рішення Господарського суду Чернівецької області від 05 січня 2022 року у справі №926/3723/21 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставина справи, виходячи з наступного.
Обставини справи.
15.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАРТІН ТРЕЙД" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Галичина" (покупець) укладено договір поставки №15/11 - 3 - МТ (Т-1, а.с.33-37), згідно з п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю нафтопродукти (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти і сплатити їх вартість на умовах даного договору. Кількість, асортимент та ціна товару зазначається у додатку до даного договору . Кожний додаток є невід`ємною частиною даного договору. 
Зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Галичина" договір підписано директором Сисуном Орестом Мар`яновичем, який діяв на підставі статуту з однієї сторони та зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРТІН ТРЕЙД" договір підписано директором Мудреєм Петром Петровичем, який діяв на підставі статуту, про що зазначено в преамбулі договору.
За умовами вказаного договору ТзОВ "МАРТІН ТРЕЙД", зобов`язався передати у власність ТзОВ Молочна компанія "Галичина", як покупцю, нафтопродукти за орієнтовною загальною вартістю товару, що складає 49000000,00 грн, яка виникає тільки після підписання сторонами відповідного додатку до даного договору, в якому сторони фіксують вартість партії товару.
Сторони погодили, що постачальник передає товар покупцю на умовах Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "ІНКОНТЕРМІС", в редакції 2010 року, а саме: EXW - нафтобаза постачальника. Адреса нафтобази вказується постачальником у додатку. СРТ - термінал покупця. Адреса терміналу вказується покупцем у додатку. Передача покупцю товару здійснюється в разі надання покупцем довіреності (тип. форма №М-2, затв. наказом Мінстату України №192 від 21.06.96р) на отримання зазначеної кількості товару. Датою виникнення права власності на товар у покупця є дата підписання видаткової накладної або товарно-транспортної накладної з подальшою передачею видаткової накладної (п.п. 2.1, 2.1.1, 2.1.2, 2.2. договору).
Товар передається покупцю, в порядку та строки, обумовлені сторонами ву додатку, з подальшою передачею видаткової накладної (п.2.3. договору).
Положенням пункту 3.2. договору визначено, що покупець оплачує товар 100% передоплатою відповідно виставленого постачальником рахунку, протягом терміну його дії. Рахунок виписується постачальник на підставі заявленої в додатку кількості покупцем, поставка товару здійснюється тільки після надходження всієї суми передоплати.
Постачальник має право відвантажити товар без попередньої оплати, а покупець зобов`язаний оплатити товар у термін, що не перевищує 3 (трьох) банківських днів, від дня переходу права власності на товар до покупця (п.3.3. договору).
Пунктами 3.6, 3.7, 3.8. договору встановлено, що розрахунок покупцем за товар здійснюється у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий (поточний) рахунок постачальника. На кожну партію товару постачальником виписується окремий рахунок. Платіжне доручення банківській установі покупця обов`язково повинно містити посилання на цей договір та відповідного рахунку.
Сторони дійшли згоди, що цей договір по відношенню до конкретної партії товару набирає чинності, з моменту підписання сторонами договору відповідного додатку на партію товару та діє протягом одного року з дати підписання додатку, а в частині здійснення грошових розрахунків до повного виконання грошових зобов`язань (п.7.1. договору).
Рахунок, видаткова накладна та всі додатки договору є невід`ємними частинами даного договору (п.8 договору).
На виконання умов договору між сторонами укладено наступні додатки, у яких конкретизовано умови поставки та строки оплати кожної партії товару, а саме: додаток №000006418 від 16.12.2019 року на суму 241604,75 грн., додаток №000006473 від 09.01.2020 року на суму 596476,80 грн., додаток №000006514 від 27.12.2019 року на суму 619896,78 грн., додаток №000006537 від 05.01.2020 року на суму 443520,00 грн., додаток №000006556 від 19.12.2019 року на суму 634740,00 грн., додаток №000006601 від 16.01.2020 року на суму 474564,72 грн., додаток №000006775 від 10.02.2020 року на суму 576000,00 грн., додаток №000006863 від 20.02.2020 року на суму 595559,52 грн., додаток №000006869 від 24.02.2020 року на суму 596303,04 грн., додаток №000006965 від 28.02.2020 року на суму 591841,92 грн., додаток №000007124 від 10.03.2020 року на суму 592900,80 грн., додаток №000007225 від 16.03.2020 року на суму 545340,00 грн., додаток №000007248 від 18.03.2020 року на суму 392610,24 грн., додаток №000007288 від 23.03.2020 року на суму 238017,38 грн., додаток №000007372 від 30.03.2020 року на суму 179767,50 грн., додаток №000007395 від 01.04.2020 року на суму 177672,00 грн., додаток №000007438 від 07.04.2020 року на суму 385462,56 грн., додаток №000007477 від 10.04.2020 року 374446,04 грн., додаток №000007561 від 17.04.2020 року нас суму 413385,60 грн., додаток №000007569 від 21.04.2020 рок на суму 330810,48 грн., додаток №000007687 від 28.04.2020 року на суму 365824,80 грн., додаток №000007720 від 30.04.2020 року на суму 363679,20 грн., додаток №000007807 від 07.05.2020 року на суму 421575,84 грн., додаток № 000007825 від 12.05.2020 року на суму 416395,26 грн., додаток №000008001 від 21.05.2020 року на суму 424275,12 грн., додаток №000008128 від 29.05.2020 року на суму 560983,02 грн., додаток №000009361 від 21.08.2020 року на суму 515659,20 грн., додаток №000009400 від 26.08.2020 року на суму 138479,39 грн., додаток №000009401 від 26.08.2020 року на суму 512440,80 грн., додаток №000009448 від 31.08.2020 року на суму 519120,00 грн., додаток №000009492 від 02.09.2020 року на суму 112164,00 грн., додаток № 000009547 від 04.09.2020 року на суму 508968,25 грн., додаток № 000009560 від 07.09.2020 року на суму 515211,84 грн., додаток №000009802 від 18.09.2020 року на суму 494560,80 грн., додаток №000009868 від 22.09.2020 року на суму 493845,60 грн., додаток №000009923 від 25.09.2020 року на суму 474057,72 грн., додаток №000010014 від 05.10.2020 року на суму 487408,80 грн., додаток №000010248 від 22.10.2020 року на суму 247114,44 грн., додаток №000010384 від 30.10.2020 року на суму 504570,00 грн., додаток №000010560 від 11.11.2020 року на суму 399594,00 грн., додаток №000010698 від 18.11.2020 року на суму 518514,48 грн., додаток №000010899 від 01.12.2020 року на суму 548675,40 грн., додаток №000010936 від 03.12.2020 року на суму 560880,00 грн., додаток №000011217 від 24.12.2020 року 595576,08 грн., додаток №000011268 від 30.12.2020 року на суму 596310,00 грн., додаток №000011269 від 30.12.2020 року на суму 581100,00 грн., додаток №000011418 від 16.01.2021 року на суму 622364,16 грн., додаток №000011475 від 22.01.2021 року на суму 606600,00 грн., додаток №000011573 від 29.01.2021 року на суму 622364,16 грн., додаток №000012009 від 12.03.2021 року на суму 648435,78 грн., додаток №000012149 від 23.03.2021 року на суму 394608,24 грн., додаток № 000012179 від 25.03.2021 року на суму 647971,20 грн., додаток №000012207 від 26.03.2021 року на суму 646183,20 грн., додаток № 000012300 від 02.04.2021 року на суму 648150,00 грн., додаток №000013149 від 04.06.2021 року на суму 699465,60 грн. (Т-1, а.с.42-153).
В загальному сума додатків до договору поставки нафтопродуктів №15/11-3-МТ від 15.11.2019 складає 26414046,53 грн.
Предметом судового розгляду є вимога позивача до відповідача про визнання недійсним в судовому порядку договору поставки нафтопродуктів №15/11-3-МТ від 15.11.2019 року. Враховуючи підстави визнання оспорюваних правочинів недійсними, на які посилається позивач та заперечення наведені відповідачем, предметом дослідження у цій справі є наявність чи відсутність повноважень у директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Галичина" Сисуна Ореста Мар`яновича на укладення та підписання договору поставки нафтопродуктів №15/11 - 3 - МТ від 15.11.2019 року.
Суд першої інстанції, в рішенні від 05 січня 2022 року в даній справі вказує , що при укладенні оскаржуваного договору поставки, сторонами порушено загальні вимоги, обумовлені правилами ч.2 ст. 203 ЦК України , дотримання яких є необхідним для чинності правочинів, а саме оспорюванні договори від імені покупця підписано не уповноваженою особою і сторона  було про це відомо, позаяк протилежного суду не наведено, доказів в підтвердження наступного схвалення оспорюваного договору загальними зборами або голови товариства суду не подано, що є наслідком для визнання договору поставки №15/11-3-МТ від 15.11.2019 недійсним на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України, з чим не погодився відповідач, подаючи апеляційну скаргу.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в даній справі Західний апеляційний господарський суд керувався наступним. 
У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).
Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.
Вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Така ж правова позиція дотримана у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року по справі №761/15883/15.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою  статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Приписи ст. 203 цього ж кодексу встановлюють, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.
При цьому, слід зазначити, що вирішуючи спір про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами в розумінні статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України.
Частинами 1-2 статті 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті  2,  80,  91,  92 ЦК України). При цьому, особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша  статті 92 ЦК України).
Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.
Частиною 1 статті 11 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлено, що установчим документом товариства є статут.
Частинами 1 та 3 статті 44 вказаного Закону встановлено, що статут товариства може встановлювати особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини). Рішення про надання згоди на вчинення інших значних правочинів, крім зазначених у частині другій цієї статті, приймаються загальними збори учасників, якщо інше не встановлено статутом товариства.
У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України "Про господарські товариства" акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту, повне і командитне товариство - засновницького договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.
Згідно із приписами частини 1 статті 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.
Частиною 1 статті 60 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів.
З обставин справи вбачається, що зі сторони ТОВ "Молочна компанія "Галичина" договір №15/11-3-МТ від 15.11.2019 підписано директором Сисуном Орестом Мар`яновичем, який діяв на підставі статуту, про що зазначено в преамбулі договору.
Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Галичина" затверджено загальними зборами засновників товариства, про що вказано в проколі №31/08-01 від 31.08.2017 року (Т-1, а.с.15 - 31).
Відповідно до п. 1.1. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Галичина" створено, шляхом об`єднання грошових коштів засновників у відповідності до Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про господарські товариства" та інших чинних нормативних актів (далі - статут).
Підпунктом 27 пункту 13.6 статуту встановлено, що компетенцією загальних зборів товариства є прийняття рішення та надання дозволу (повноважень) директору товариства на укладення договорів (угод, контрактів), незалежно, від їх суми, розпорядження будь-яким нерухомим майном товариства, включаючи земельні ділянки, в тому числі, але не виключно - щодо застави, іпотеки та відчуження нерухомого майна Товариства (в тому числі передачі нерухомого майна як внеску до статутного капіталу іншого підприємства), відмови від права користування чи права власності на земельну ділянку, відчуження або розпорядження в Інший спосіб корпоративними правами, акціями, що належать Товариству в інших товариствах, підприємствах та об`єднаннях, передачу в довірче управління належних Товариству корпоративних прав, надання або одержання будь-якої позики, кредиту (за винятком кредитних договорів для залучення коштів для операційної діяльності згідно з п.п. "с" в п.13.10 цього статуту), поруки (поручительства), гарантії, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна товариства, відчуження або розпорядження, ліцензійне використання, в будь-який спосіб об`єктами права інтелектуальної власності, передачі в оренду, платне/безоплатне користування рухомого І нерухомого майна на строк більше одного (1) року, купівлі-продажу, обігу та емісії цінних паперів (облігацій, векселів, тощо).
Відповідно до пункту 13.8. статуту виконавчим органом товариства є директор товариства. Директор здійснює керівництво усією поточною діяльністю товариства, підпорядкований та підзвітний вищому органу управління рішення якого для нього є обов`язковими. У своїй діяльності директор керується чинним законодавством, статутом товариства, рішеннями вищого органу управління, трудовим контрактом а також іншими внутрішніми нормативними актами товариства.
Директор має право без довіреності здійснювати дії від імені товариства, представляти інтереси товариства перед третіми особами, самостійно приймати рішення про укладання будь - яких правочинів (угод, договорів) на суму, що не перевищує 10  000  000,00 грн. (десять мільйонів гривень або її еквівалент в іноземній валюті за курсом НБУ) за винятком тих правочинів (договорів) прийняття рішення про укладання яких відноситься до компетенції вищого органу управління згідно з підпунктом 27 пункту 13.6. статуту, укладати від імені товариства правочини (договору), право на прийняття рішення про укладання яких належить директору згідно з п.13.10 статуту, інші правочини (договори), рішення про укладання яких віднесено до компетенції вищого органу управління за умови, що таке рішення було прийняте учасниками товариства доведено до відома директора, кредитні договори про отримання коштів для операційної діяльності на суму ще не перевищує 1 мільйон гривень, видавати від імені товариства довіреності, відкривати в кредитних установах поточні, депозитні, валютні та інші рахунки товариства, на виконання своїх повноважень видавати внутрішні нормативні акти товариства - накази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання працівниками товариства, підписувати від імені учасників товариства з трудовим колективом або його представниками колективний договір, проект якого затверджений рішенням учасників, приймати на роботу та звільняти з роботи працівників товариства, укладати з ними трудові договори, застосовувати засоби заохочення та накладати стягнення, пред`являти претензії та подавати до суду позови від імені товариства у разі прошення прав та законних інтересів товариства з боку третіх осіб, звертатись за рішенням учасників до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство товариства (п.13.10 статуту).
Як встановлено судом першої інстанції жодних рішень, погоджень або попередніх затверджень умов оспорюваного договору зборами учасників товариства, як то передбачено п.13.10. статуту позивача, відповідачем суду не надано та в матеріалах справи вони є відсутніми.
Однак, статтею 241 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє вчинила дії , що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. 
Зі змісту норми частини першої статті 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Отже, схвалення може відбуватися також і у формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину. Дана правова позиція відображена зокрема в постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №905/1132/20.
Згідно з вимогами п.13.7. статуту позивача, з моменту укладення оспорюваного договору 15.11.2019 по оскарженню його до суду 10.09.2021 мали бути проведені щонайменше двічі чергові загальні збори учасників за 2020 рік та загальні збори учасників за 2019 та 2021 роки. 
Вказані вимоги статуту позивача кореспондуються з нормами Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ч.2 ст. 31, якого встановлено, що річні загальні збори учасників скликаються протягом шести місяців наступного за звітним року, якщо інше не встановлено законом. До порядку денного річних загальних зборів учасників обов`язково вносяться питання про розподіл чистого прибутку товариства, про виплату дивідендів та їх розмір. 
Прибуток (дохід) є об`єктом оподаткування за змістом ст. 22, п.п.134.1.1., п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України. Належним та допустимим джерелом інформації про чистий прибуток позивача є баланс (звіт про фінансовий стан) форми №1 та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) форми №2, без яких отримання загальними зборами учасників позивача відомостей про розмір чистого прибутку було б неможливим. 
Отже, обґрунтованим є посилання скаржника на те, що приховування позивачем відомостей щодо скликання загальних зборів учасників в період з 15.11.2019 по 07.09.2021, з урахуванням вказання про те, яке це має значення для спростування доводів позовної заяви, свідчить про схвалення загальними зборами позивача укладення та виконання оспорюваного договору.
Суд першої інстанції, в обґрунтування оспорюваного рішення, послався на протокол загальних зборів учасників позивача №307/09-01 від 07.09.2021, відповідно до якого збори учасників товариства встановили порушення прав товариства в особі директора Сисуна О.М., який при укладенні договору поставки нафтопродуктів №15/11-3-МТ від 15.11.2019 перевищив надані йому статутом товариства повноваження на укладення договорів на суму, що не перевищує 10  000  000,00 грн.
Однак, судова колегія апеляційного суду вважає, що надаючи правову оцінку протоколу загальних зборів учасників №307/09-01 від 07.09.2021, місцевий господарський суд необґрунтовано не врахував правових висновків Верховного Суду, викладених зокрема у п.53 постанові №911/3039/19 від 09.06.2021, відповідно до яких судам слід встановити не тільки факт відмови від схвалення оспорюваного правочину, але й причини відмови уповноваженого органу позивача від схвалення оспорюваного правочину. Несхвалення укладеного і частково виконано правочину без жодних мотивів є зловживанням своїм правом, яке спрямоване на завдання шкоди контрагенту. 
Доказуванню в подібних правовідносинах також підлягають факти, пов`язаності керівника позивача з відповідачем, наявності збитків від дій керівника з перевищенням повноважень, наявності спорів такого позивача зі своїм керівником, щодо відшкодування збитків тощо (п.58, 59 постанови Верховного Суду від 09.06.2021 №911/3039/19). 
Частиною 3 ст. 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Представником позивача в судовому засідання в судді апеляційної інстанції 06.04.2022 вказано, що оспорюваний договір ними виконувався впродовж дії такого. 
Повноваження загальних зборів учасників, щодо суми правочину встановлено саме в п.п. 26 п.13.6. статуту позивача, яким віднесено до компетенції загальних зборів учасників позивача: прийняття рішення та надання дозволу (повноважень) директору товариства на укладення, зміну чи розірвання будь-яких правочинів (договорів та інших угод) одноразово або декількох правочинів з одним контрагентом чи його афілійованими особами протягом 90 днів поспіль , що сумарно перевищують суму 10  000  000,00 грн. 
Аналізуючи умови оспорюваного договору вбачається, що такий не містить чіткого визначення ціни договору та внесення змін до договору, в частині коригування договірної ціни здійснювалося додатками (Т-1, а.с.42-153), які, як вбачається з умов таких, протягом жодного періоду в 90 днів поспіль сумарно не перевищували визначену п.п. 26 п.13.6 статуту позивача суму в 10  000  000,00 грн. 
При цьому, судова колегія апеляційного суду зазначає, що положення п.п. 26 п. 13.6. статуту позивача безпосередньо стосується фактичних обставин справи, регулює питання внесення змін до договору, шляхом укладення додатків, які мають місце в цій справі. Передбачає необхідність отримання згоди загальних зборів учасників на укладення таких правочинів за умови, що їх реальна сума перевищуватиме 10  000  000,00 грн.,протягом 90 днів поспіль. 
Підпункт 26 п.13.6. статуту позивача передбачає чітко визначену суму 10  000  000, 00 грн., а не орієнтовну +/-, як визначено в п.3.1. договору. 
Місцевим господарським судом в рішенні місцевого господарського суду вказано, що «пунктом 3.1. договору поставку №15/11-3-МТ від 15.11.2019 визначена загальна ціна товару в розмірі 49  000  000,00 грн. +/- 10% в тому числі ПДВ 20%, яка перевищує 100  000,00 грн. 
Однак, в п.3.1. договору встановлено, що ціна на товар формується постачальником і обумовлюється сторонами на день підписання додатку, та зазначається у самому додатку. Ціна даного договору складається з загальної вартості товару, що поставляється за даним договором протягом терміну його дії. Орієнтована загальна вартість товару, що може бути поставлений за даним договором протягом терміну його дії, складає 49  000  000,00 грн. +/-10% в тому числі ПДВ 20%. Зобов`язання постачальника по поставці товару визначеної вартості виникає тільки після підписання сторонами відповідного додатку до даного договору , у якому сторони фіксують вартість партії товару , що поставляється. 
При цьому, слід зазначити, що в описовій частині судового рішення, суд першої інстанції вірно встановив, що оспорюваний договір не має чітко визначеної, погодженої сторони ціни й остаточна ціна виникає тільки після підписання сторонами відповідних додатків до договору. До укладення яких висновок про перевищення 10  000  000,00 грн. є передчасним. 
Сума ж підписаних сторонами додатків до договору за жодний період в 90 днів поспіль не перевищувала визначені п.п.26 п.13.6 статуту позивача 10  000  000,00 грн. 
З аналізу наведеного, вбачається, обґрунтованими твердження скаржника про те, що перевищення суми у 100  000,00 грн., на які вказує суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення, дійсно мало місце, але не має значення для вирішення справи в силу положень п.п.26 п.13.6 статуту позивача. 
Згідно наявних в матеріалах справи накладних, акту звірки взаємних розрахунків встановлено повне виконання погоджених сторонами поставок нафтопродуктів та платежів за ними протягом періоду з 16.12.2019 по 04.06.2021. При цьому, представник позивача в судовому засіданні 06.04.2022 вказав про повне виконання оспорюваного договору. 
Отже, з врахуванням наведеного, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку про те, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України підстави для визнання недійсним договору поставки №15/11-3-МТ від 15.11.2019 року.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на наведене вище судова колегія апеляційного суду вважає обґрунтованою апеляційну скаргу, а відтак рішення Господарського суду Чернівецької області від 05.01.2022 у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в позові. 
Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до пп. "б", "в", п. 4 ч. 1  ст. 282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
ТОВ «Молочна компанія «Галичина» при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн., а тому враховуючи відмову в задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.
За розгляд справи в суді апеляційної інстанції відповідач сплатив 3405,00 грн., який в даному випадку підлягає стягненню з позивача на користь відповідача з врахуванням вимог ст. 129 ГПК України. 
З врахуванням відмови в позові, підлягає скасуванню додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 19 січня 2022 року у даній справі, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви адвоката Квіткіна Ю.М, який діє в інтересах ТОВ "Молочна компанія "Галичина", за вх. №165 від 14.01.2022 року про прийняття додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат по справі №926/3723/21, з врахуванням положень п.2 ч.4 ст. 129 ГПК України. 
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -    
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд", за вих. №29/01-22 від 29.01.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/423/22, 01-05/426/22 від 03.02.2022) - задоволити.
2.          Рішення Господарського суду Чернівецької області від 05 січня 2022 року у справі №926/3723/21 скасувати та прийняти нове рішення.
3.          В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Галичина", м. Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРТІН ТРЕЙД", с. Великий Кучурів, Сторожинецький район, Чернівецька область про визнання недійсним договору поставки №15/11-3-МТ від 15.11.2019 - відмовити. 
4.          Додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 19 січня 2022 року у справі №926/3723/21 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви адвоката Квіткіна Ю.М, який діє в інтересах ТОВ "Молочна компанія "Галичина", за вх.№165 від 14.01.2022 року про прийняття додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат по справі №926/3723/21.
5.          Судовий збір за подання позовної заяви - покласти на ТОВ "Молочна компанія "Галичина".
6.          Стягнути з ТОВ "Молочна компанія "Галичина" (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54, код 39685014) на користь ТОВ "Мартін Трейд" (59052, с. Великий Кучурів, вул. Головна, 76, корпус М, код 40042088) 3405,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. 
7.          Місцевому господарському суду видати відповідний наказ. 
8.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України. 
9.          Матеріали справи №926/3723/21 повернути Господарському суду Чернівецької області. 
          
                    Повний текст постанови складено та підписано 10.05.2022.

Головуючий суддя                                                                      І.Б.Малех 

Суддя                                                                                          В.М.Гриців

Суддя                                                                                О.В.Зварич