ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року	Львів	Справа № 460/7731/21 пров. № А/857/6772/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року (головуючий суддя Дудар О.М., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області, Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі – відповідач-1), Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення МВС України  від 26.05.2021 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ; зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Рівненській області  протягом 15 днів повторно направити на адресу Міністерства внутрішніх справ України  усі необхідні документи для призначення і виплати одноразової грошової допомоги згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути та прийняти рішення відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015    №850 по заяві про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України  прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та просить скасувати таке і постановити нове, про задоволення позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначає, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ визначає Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений Порядком 850.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
МВС України відмовляючи у призначення та виплаті одноразової грошової допомоги посилається на пункт 4 Порядку № 850, зазначаючи що, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно із рішенням медико-соціально експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або інший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Апелянт вважає, що посилання МВС України на пункт 4 Порядку №850 про відсутність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги є безпідставними, оскільки вказаний пункт не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження щодо визначення розміру такої допомоги в залежності від часу повторного медичного огляду, в результаті якого встановлена група інвалідності чи інша причина інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.
Доводи відповідача про відсутність законних підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, вважає безпідставними з огляду на зазначене нижче.
Групу інвалідності позивачу встановлено від вищезазначених захворювань, а не від отриманої травми лівого гомілково-ступневого суглобу.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико- соціальної експертної комісії.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Таким чином, підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850 передбачено, що моментом виникнення права працівником міліції на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. При цьому, таке право виникає незалежно, ані від часу встановлення інвалідності, ані від черговості медичного огляду (вперше чи повторний).
Пункт 4 Порядку № 850, на який посилається відповідач, як на підставу для повернення документів щодо призначення позивачу допомоги, не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження щодо визначення розміру такої допомоги в залежності від часу повторного медичного огляду, в результаті якого встановлена вища група чи іншу причина інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.
Вказана норма Порядку № 850 регулює лише порядок визначення розміру допомоги, проте не встановлює підстав для її призначення та виплати.
Вважає, що така відмова відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства і ґрунтується на неправильному тлумаченні змісту пункту 4 Порядку № 850, враховуючи наступне.
Відповідно до пункту 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:
-          учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;
-          учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
-          навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);
-          подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Такі підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.
Крім того, п. 4 Порядку №850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.
Тому, зазначена норма Порядку № 850 не може слугувати підставою для позбавлення його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» та підставою для відмови у затвердженні висновку Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області про її призначення.
Також, апелянт зазначає, що у пункті 70 рішення у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.
При розгляді справи «Кечко проти України», Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, як що чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Окрім того, слід врахувати, що статтею 13 «Право на ефективний засіб юридичного захисту» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).
Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
З 27.03.2020 року у нього виникло право на отримання грошової допомоги в розмірі, встановленому частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком № 850. Передбачені пунктом 14 Порядку №850 обставини, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на зазначене, факт протиправності дій Міністерства внутрішніх справ України та, з метою повного захисту прав, вважає за необхідне зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути та прийняти рішення, відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, по заяві ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності.
Спосіб, у який МВС України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, Законом № 565-ХП та Порядком № 850 не передбачені.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу МВС України просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом УМВС України у Рівненській області від 23.12.2005 3239 о/с позивача було звільнено з військової служби у запас Збройних Сил на п.64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у спеціальному званні підполковник міліції.
17.12.2002 Рівненською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією встановлено ОСОБА_1 15% втрати професійної працездатності установлено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в ОВС (а.с.66).
При первинному встановленні 15% втрати здоров`я позивачу було виплачено 1200 грн. Зазначені обставини підтверджуються довідками Рівненської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» №1790-06-08/1-407 від 15.05.2020 (а.с.21), №1790-06-08/1-453 від 26.04.2021 (а.с.22).
З 07.11.2019 Рівненською обласною МСЕК №1 ОСОБА_1 встановлено 15% втрати здоров`я. Причина втрати професійної працездатності: травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Дата встановлення страхового випадку 16.03.2006.
Вказані обставини підтверджуються довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0025279 від 31.03.2020 (а.с.16).
Також, з 07.11.2019 Рівненською обласною МСЕК №1 ОСОБА_1 встановлено 30% втрати здоров`я. Причина втрати професійної працездатності: захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС (органах внутрішніх справ), що підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0025278 від 31.03.2020 (а.с.17).
Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до  довідки серії 12 ААБ №504849 від 31.03.2020 ОСОБА_1 з 27.03.2020 до 01.04.2021 встановлено ІІІ (третю) групу інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС (а.с.18).
04.08.2020 позивач звернувся із заявою (рапортом) до заступника голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності (а.с.10).
Ліквідаційною комісією УМВС України в Рівненській області складено та направлено до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» та пункту 3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, з додатковими документами (а.с.15).
Листом від 18.05.2020 №15532/15-2020 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України «Про повернення матеріалів» повернув матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на доопрацювання, оскільки до надісланих матеріалів не надано інформацію про наявність або відсутність установлення ОСОБА_1 ступеня втрати професійної працездатності без установлення інвалідності та раніше виплачених сум, подання якої необхідне згідно з умовами п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, що унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами (а.с.11).
Після доопрацювання висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги з додатковими документами було надіслано до Міністерства внутрішніх справ України.
Листом від 16.04.2021 №15873/15-2021 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України «Про повернення матеріалів» повернув матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на доопрацювання у зв`язку з тим, що у довідці Рівненської обласної дирекції ПАТ НАСК «ОРАНТА» вказано про проведення виплати в сумі 1200 грн колишньому працівнику УМВС України в Рівненській області ОСОБА_1 за державним обов`язковим особистим страхуванням, проте не зазначено підстави здійснення такої виплати (а.с.12).
Після доопрацювання висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги з додатковими документами було надіслано до Міністерства внутрішніх справ України.
Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом «Про повернення матеріалів» від 28.05.2021 №23492/15-2021 матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повернув на підставі пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, оскільки  між оглядами МСЕК пройшло понад два роки, що суперечить умовам п.4 Порядку (а.с.13).
Листом від 07.06.2021 №1/91 УМВС України в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 , що Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повернуто його матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Розглядаючи спір, судом першої інстанції вірно враховано, що згідно пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07.11.2015, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано ст.23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.2019 №565-XII (далі – Закон №565-XII) та Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі – Порядок №850).
Відповідно до ст.23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело  до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що  настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після  закінчення  цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного  випадку,  що  мали  місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності  йому  виплачується  одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного  прожиткового мінімуму,  встановленого  законом  для працездатних  осіб,  - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного  прожиткового  мінімуму, встановленого  законом  для працездатних  осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку  та  на  умовах,  визначених  Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня  втрати  працездатності  працівником міліції у період  проходження  служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
У  разі  отримання  працівником  міліції поранення (контузії, травми  або  каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова  грошова  допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При  цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних  осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.
На реалізацію вимог ст.23 Закону №565-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №850, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Відповідно до п.2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктами 2, 3  пункту 3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі:
- установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи;
- часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.
Згідно з п.4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у п.7 Порядку №850.
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п.8 Порядку №850).
Згідно із п.9 Порядку №850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
За правилами п.10 Порядку №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.
Положеннями ст.23 Закону №565-ХІІ, які втратили чинність із набранням чинності Законом №580-VIII, не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.
Такий механізм визначений лише Порядком №850, п.4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.
Водночас вказані положення пункту 4 Порядку №850 установлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.
Висновки аналогічного характеру викладено в постанові Верховного Суду від 22.10.2020  у справі № 711/1837/18, від 15.07.2021 у справі  № 120/1222/19-а, які в силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України враховуються судом при прийняті даного рішення.
Судом першої інстанції також встановлено, що у 2002 році позивачу було встановлено 15% втрати професійної працездатності, у зв`язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.66).
При первинному встановленні 15% втрати професійної працездатності позивачу було виплачено 1200 грн, що підтверджується довідками Рівненської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» №1790-06-08/1-407 від 15.05.2020 (а.с.21), №1790-06-08/1-453 від 26.04.2021 (а.с.22).
При цьому, повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено 30% втрати професійної працездатності та ІІІ (третю) групу інвалідності, відбувся понад два роки (07.11.2019) після первинного встановлення ступеня втрати професійної працездатності, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року по справі № 460/7731/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін