Справа № 127/6684/22 
Провадження № 33/801/499/2022
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року                                                                                    м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі захисника ОСОБА_1  – адвоката Дідиченка О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2022 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130  КУпАП, 
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.
Не погодившись із вказаною постановою,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У скарзі зазначає, що жодних доказів керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом 20.03.2022 о 00 год. 15 хв. в справі немає, і, відповідно, судом не досліджувалося, а відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не є таким; в закладі охорони здоров`я не було дотримано порядку проведення огляду на стан сп`яніння; протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом у справі, оскільки в ньому відсутній запис про тимчасове затримання транспортного засобу шляхом блокування; не є також належним доказом і висновок медичного огляду; прилад «Alcotest Drager 6820» не є вимірювальною технікою та обладнанням, дозволеним МОЗ; висновок щодо результатів медичного огляду підписаний лікарем ОСОБА_2 , однак, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису жоден лікар чоловічої статті огляд на стан сп`яніння не проводив; сам факт визнання вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши адвоката Дідиченка О.О., який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №090390, складеного інспектором взводу №1 роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Лешко В.С., 20.03.2022 о 00 год. 15 хв. в м.Вінниці по вул. Київська, 110, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога. Висновок №0290 від 20.03.2022.
Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №0290 від 20.03.2022, складеного лікарем КНП «Центр терапії залежностей Соціотерапія» Вінницької обласної ради» ОСОБА_2 , за результатами проведеного огляду у ОСОБА_1 було виявлено стан алкогольного сп`яніння (2,20 проміле).
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що жодних доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом 20.03.2022 о 00 год. 15 хв. в справі немає і, відповідно, судом не досліджувалося.
Така позиція відхиляється апеляційним судом, оскільки, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечував факту керування транспортним засобом, вину у вчиненні правопорушення визнав.
Апеляційний суд зважає на той факт, що ОСОБА_1 визнав свою вину в суді і щиро розкаявся, оскільки доказів, які б ставили під сумнів щодо добровільності чи не усвідомленні особою своїх дій у суді в матеріалах справи не має, і захисником не обґрунтовано, а часу, який пройшов з моменту складання протоколу і до судового засідання було достатньо для усвідомлення та оцінки своїх дій та достатньо для визначення своєї позиції у суді щодо події або лінії захисту. 
Крім цього, вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснення під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що міститься відмітка в протоколі, тобто будь-які пояснення (заперечення) з приводу суті адміністративного правопорушення та опису установлених обставин, зокрема, щодо керування транспортним засобом, відсутні.
На відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції дійсно не відображено моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на відео зафіксовано вже момент розмови ОСОБА_1 з працівниками поліції на ділянці дороги. Під час розмови ОСОБА_1 на запитання поліцейського підтвердив, що випив та пояснив, що їде додому.
Тобто, ОСОБА_1 не заперечував факту зупинки та що саме він був за кермом.
Фактично і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом, а лише зазначає про відсутність доказів на підтвердження цьому в матеріалах справи. При цьому, апелянт не зазначає особу, яка керувала транспортним засобом.
Також в скарзі ОСОБА_1 зазначає, що огляд на стан сп`яніння проводився в незначний проміжок часу (менше 15 хвилин), що унеможливлює проведення належної процедури огляду, оскільки відповідно до додатку №3 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, процедура огляду передбачає вчинення лікарем ряду дій.
Однак, апелянт не зазначає, що саме не було зроблено лікарем (які саме дії не були вчиненні) при проведенні огляду.
За результатами огляду на стан сп`яніння встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, в якому міститься інформація і щодо візуального огляду водія.
Такий акт складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Клопотання про витребування вказаного акту апелянт не заявляв.
ОСОБА_1 в скарзі посилається на те, що висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підписаний лікарем ОСОБА_2 , який огляд на стан сп`яніння не проводив, однак, такі твердження є безпідставними, оскільки спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що огляд проводився в присутності лікаря, який зайшов в кабінет о 00 год. 47 хв. 35 сек. та перебував в ньому весь час. 
Відхиляються також доводи скарги з приводу того, що прилад «Alcotest Drager 6820» не є вимірювальною технікою та обладнанням, дозволеним МОЗ, оскільки п. 9 розділу ІІІ згаданої вище Інструкції передбачена можливість використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Drager Alcotest 6820» під час проведення огляду особи на стан сп`яніння.
Законом України «Про метрологію, метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 визначено, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається. 
Отже, огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено лікарем в медичному закладі за допомогою спеціального технічного засобу, дозволеного до використання на території України.
Клопотань про витребування сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки апелянт не заявляв.
Те, що огляд фактично було проведено один раз, на що наголошує апелянт, і такий огляд не було проведено повторно через проміжок часу, спростовується записом у Висновку медичного огляду, в якому двічі вказано прилад вимірювання та показники – 2.20, що свідчить про повторне тестування. Проти цього не заперечив при розгляді апеляційної скарги захисник апелянта.
І крім цього, таке твердження апелянта не спростовує факту перебування ОСОБА_1 в стані сильного алкогольного сп`яніння.
Результати огляду (2,2 проміле) в одинадцять разів перевищують допустиму норму (0,2 проміле) і ОСОБА_1 не спростовані. 
Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 підтвердив факт вживання алкогольних напоїв («ну посиділи, випили»).
Недотримання поліцейськими закону щодо тимчасової затримки транспортного засобу не може бути підставою для скасування постанови за наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України .
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладаючи на нього адміністративне стягнення мотивував свій висновок щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало