ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 520/8508/21
адміністративне провадження № К/9901/43216/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Рибачука А.І.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю., 
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 520/8508/21
за позовом    ОСОБА_1  до Головного управління Держпраці у Харківській області (далі - ГУ Держпраці) про скасування постанови, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2021, постановлену у складі головуючого судді Мороко А.С. та 
постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Ральченка І.М., суддів Катунова В.В.,  Бершова Г.Є.,  
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. 17.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила скасувати постанову ГУ Держпраці від 21.06.2019 № ХК6183/298/НП/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.
2. Суддя Харківського окружного адміністративного суду ухвалою від 21.05.2021 залишла  без руху вказану позовну заяву та надала строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважних причин його пропуску або вказання інших підстав для поновлення строку.
3. 07.06.2021 позивачкою подано заяву про поновлення строків, у якій зазначено, що 20.02.2021 їй стало відомо від державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 59654304 про стягнення з неї 125 190,00 грн штрафу; до цього, як стверджувала позивачка, їй не було відомо про факт примусового виконання постанови від 21.06.2019 № ХК6183/298/НП/АВ/П/ТД-ФС, оскільки будь-яких повідомлень чи документів від виконавчої служби або відповідача вона не отримувала. 
4. Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 відкрито провадження  у цій  справі.
5. Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 01.07.2021, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду  від 27.10.2021, залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.  
6. 26.11.2021 ОСОБА_1  звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
7. Верховний Суд ухвалою від 13.12.2021 відкрив касаційне провадження за вказаною вище апеляційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. 17.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила скасувати постанову ГУ Держпраці від 21.06.2019 № ХК6183/298/НП/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на позивачку накладено штраф у розмірі 125 190, 00 грн з порушення вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважних причин його пропуску або вказання інших підстав для поновлення строку.
На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачкою надано заяву про поновлення строків, у якій зазначено, що, оскільки порушення прав позивачки відбулось не у зв`язку з винесенням оскаржуваної постанови, а з огляду на її примусове виконання та відмову відповідача застосувати положення нової редакції абзацу 2 частини другої статті  265 КЗпП України, відповідно до якої, починаючи з 02.02.2020 у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, та є платниками єдиного податку першої - третьої груп несуть відповідальність у вигляді попередження, то такий пропущено нею з поважних причин.
Також суди встановили, що копія оспорюваної постанови була отримана представником позиваки 21.06.2019.
12.04.2021 представник позивачки звернувся до ГУ Держпраці із заявою щодо скасування постанови від 21.06.2019 № ХК6183/298/НП/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у зв`язку із внесенням змін до абзацу 2 частини другої статті  265 КЗпП України, яким у новій редакції не перебачено накладення штрафу за правопорушення, що було вчинено позивачем.
ГУ Держпраці листом від 21.04.2021 надано відповідь № 27/4412/02.04/12-07/4123 на звернення представника позивачки, якою повідомлено про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови. 
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА  АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачкапропустила строк звернення до суду, визначений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі - КАС України), а доказів поважності причин пропуску строку звернення із цим позовом до адміністративного суду позивачкою не надано.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
10. Касаційна скарга позивачки мотивована тим, що підставою звернення до суду стало не прийняття відповідачем оспорюваної постанови про накладення штрафу, а відмова ГУ Держпраці у ретроспективному застосуванні до неї норми закону, яка пом`якшує її відповідальність, що, на думку позивачки, є  поважною причиною пропуску  строку звернення до суду. 
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, у відповідності до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
12. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
13. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
14. Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
15. Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
16. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
17. Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
18. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
19. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
20. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
21. Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.
22. Встановлення законом процесуальних строків має на меті дисциплінування учасників адміністративного судочинства задля своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
23. Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо дотримання процесуальних строків.
24. Таким чином, особа, яка має намір подати позов, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви, у тому числі процесуальних строків її подачі.
25. Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із обізнаності позивачки про існування спірної постанови з 21.06.2019.
26. Доводи касаційної скарги зводяться виключно до незгоди з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди надали оцінку поважності причин пропуску строку на звернення до суду.
27. Додатково колегія суддів  звертає увагу на те, що набрання чинності Законом України від 12.12.2019 № 378-IX «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 № 378-IX, яким, зокрема  викладено абзац 2 частини другої статті 265 КЗпП України у новій редакції та пом`якшено відповідальність для  фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, та є платниками єдиного податку першої - третьої груп  за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
28. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
29. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
30. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі ухвалення рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
31. З огляду на те, що провадження у цій справі вже було відкрито, суд першої інстанцій правильно застосував до спірних правовідносин наслідки, установлені частиною четвертою статті 123 КАС України.
32. Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
33. Зазначеним вимогам ухвалені у справі судові рішення у цій справі відповідають. Правильність висновків судів попередніх інстанцій доводами касаційної скарги не спростовано.
34. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021 у справі №520/8508/21 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	А.І. Рибачук Л.Л. Мороз   А.Ю. Бучик