ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №521/2080/22
Апеляційне провадження № 22-ц/813/7600/22 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого – Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач), 
суддів – Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
розглянувши   у    порядку   спрощеного   провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Гуревського В.К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1  у якому просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на повнолітню дочку   ОСОБА_3 , які полягають у компенсації половини вартості її навчання у навчальному закладі за 2020-2021 роки у розмірі 11 782,59 грн. та за 2021-2022 роки у розмірі 6 186 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 10 жовтня 1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який розірвано рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 16 липня 2015 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 , а 10 вересня 2008 року - дочка ОСОБА_4 .
На підставі судового рішення від 05 листопада 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1 600 грн. на утримання дочки ОСОБА_3 та у розмірі 800 грн. на утримання дочки ОСОБА_4 до досягнення ними повноліття.
14 березня 2019 року дочці ОСОБА_3 виповнилося 18 років, у зв`язку з чим відповідач припинив сплачувати аліменти на її утримання.
Зазначала, що заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 21 липня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 1 159 грн. щомісячно до її повноліття, а також додаткові витрати на повнолітню дочку ОСОБА_3 у розмірі 11 782,59 грн. які полягають у компенсації половини вартості її навчання за 2019-2020 роки в КЗ «Одеське обласне базове медичне училище». 
Крім того, цим же заочним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1 098,50 грн. щомісячно, до закінчення нею навчання, а саме до 01 березня 2022 року.
Посилаючись на те, що вона повністю сплатила вартість навчання дочки ОСОБА_3 в КЗ «Одеське обласне базове медичне училище» в 2020-2021 роках у розмірі 23 565,18 грн., а в 2021-2022 році – 12 372 грн., ОСОБА_2 просила її позов задовольнити на підставі ст.185 СК України (а.с.1-4). 
Правом відзиву на позов відповідачне скористався.
01 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду до завершення дії військового стану в Україні та з огляду на те, що він кілька місяців не має постійного заробітку (а.с.64). 
Справа розглянута у відсутність сторін.

Зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 20 червня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які складаються з компенсації половини вартості її навчання на денній формі навчання на відділенні «Акушерська справа» в КЗ «Одеське обласне базове медичне училище» за:
-2020-2021 роки у розмірі 11 782,59 грн. 
-2021-2022 роки у розмірі 6 186 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. (а.с.67-71).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити, доповнивши його положеннями про відстрочку його виконання до завершення в Україні дії військового стану або надати розстрочку його виконання до 4 місяців. 
Доводи апелянта зводяться до того, що долученими до скарги доказами підтверджено, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , яка є інвалідом 3 групи, вагітною, та з якою він виховує та утримує її неповнолітнього сина, батько якого помер у 2007 році. Зазначав, що в умовах військового стану він не має можливості працевлаштуватися, проте, продовжує сплачувати аліменти на користь  ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За таких обставин одночасна сплата присудженої суми на користь ОСОБА_2 є для нього непомірним тягарем, який поставить його та членів його сім`ї у вкрай тяжке матеріальне становище.
Поважність не подання до суду першої інстанції вказаних доказів обґрунтував, тим, що приймав участь у розгляді справи без адвоката, що після подачі ним заяви про відстрочення виконання рішення суду жодних зауважень з приводу відсутності в додатку до неї необхідних доказів він від суду не отримував (а.с.75-77).
Правом відзиву на апеляційну скаргу позивачка не скористалася.
Згідно з ч.13ст.7,ч.1ст.369 ЦПК України розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Рішення суду першої інстанції про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в загальній сумі 17 968,59 грн.(11 782,59 + 6 186) апелянтом не оскаржено та в силу ч.1ст.367 ЦПК України не переглядається.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Так, відмовляючи в задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду Малиновський районний суд м.Одеси в мотивувальній частині свого рішення від 20 червня 2022 року зазначив, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження свого майнового стану.  
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з таких підстав.
Відповідно до ч.1ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Встановлено, що звертаючись до суду 01 червня 2022 року з письмовою заявою про відстрочення виконання рішення суду, відповідач, крім посилання на загальновідому обставину про те, що в Україні введено воєнний стан, не надав суду першої інстанції жодних доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища (а.с.64). 
В подальшому, після подачі вказаної заяви, відповідач в судовому засіданні участі не приймав. 
За таких обставин суд першої інстанції був позбавлений можливості роз`яснити  ОСОБА_1 наслідки неподання доказів на підтвердження обґрунтованості заяви про відстрочку виконання рішення суду. 
Колегія суддів також зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1ст.12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.3ст.12,ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторона може брати участь у судовому процесі особисто або через представника (ч.1ст.58 ЦПК України).
У даній справі відповідачу судом першої інстанції роз`яснювалися процесуальні права, в тому числі й право числі користуватися послугами адвоката.
Крім того, згідно матеріалам справи, ОСОБА_1 неодноразово приймав участь в якості відповідача в інших справах за позовами ОСОБА_6 , оскаржував рішення судів в апеляційному порядку, а тому безумовно знав про своє право мати представника (а.с.16-19,20-22, 23-25, 26-32). 
Незважаючи на обізнаність відповідача мати представника він таким правом не скористався, а тому його посилання на те, що поважною причиною неподання відповідних доказів з тих підстав, що у нього не було адвоката, до уваги не приймаються.
За змістом ч.ч.2,3ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.83 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч.3ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції було зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.
Таким чином, суд апеляційної інстанції досліджує нові докази, якщо визнає, що вони не могли бути надані суду першої інстанції або відмова в їх прийнятті визнана необґрунтованою.
Апеляційний суд вважає, що всі нові докази, додані ОСОБА_1 до апеляційної скарги, він міг безперешкодно надати суду першої інстанції до ухвалення рішення суду, проте таким правом він не скористався.
З огляду на те, що будь-яких поважних причин для подачі нових доказів до суду апеляційної інстанції відповідачем не наведено, колегія суддів позбавлена передбаченого законом права брати їх до уваги.
Ураховуючи те, що само по собі введення в України воєнного стану, який триває дотепер, без надання інших доказів про скрутне матеріальне становище відповідача, не є підставою для відстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив відповідачу у наданні відстрочення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
Клопотання (заява) про розстрочення виконання рішення суду відповідачем до суду першої інстанції взагалі не подавалось, а тому відсутні правові підстави для доповнення рішення суду висновком про розстрочення його виконання.
Таким чином, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 червня 2022 року має бути залишено без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 без задоволення. 
Разом з тим, відповідач не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції із заявою про відстрочення або розстрочення виконання вказаного рішення суду на підставі ст.435 ЦПК України, до якої, крім посилання на воєнний стан в Україні, необхідно додати належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження свого матеріального стану. 
Керуючись ст.ст.368,374,5,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Головуючий 

Судді: