УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/1058/18 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П. 
Категорія 25    Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:       Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/1058/18 за позовом  ОСОБА_1  до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго", третя особа -  ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П., 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 22 липня 2016 року, о 13 годині 30 хвилин, по вулиці Київській -Мазепи в м. Житомирі, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з належним йому автомобілем Infiniti FХ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
        ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень. Вартість відновлювального ремонту становить 243205 грн.12.
На момент даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2  була застрахована в АТ "Страхова компанія "Інго".
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Позивач зазначає, що у подальшому, 20 грудня 2017 року, він звернувся до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" з заявою про виплату страхового відшкодування  в межах ліміту -  у розмірі 100000 грн.  Однак, листом № 59 від 9 січня 2018 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з пропуском ним строку, передбаченого ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь 100000 грн.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 травня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на користь ОСОБА_1 99490 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 1000 грн. судового збору. 
 В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, - про відмову у задоволені позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач звернувся до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" з листом про виплату страхового відшкодування з пропуском річного строку, встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, дорожньо-транспортна пригода сталася 22 липня 2016 року, однак   ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою лише 29 грудня 2017 року. Крім того, вказана заява не відповідала вимогам, які встановлені ст. 35 вищевказаного Закону, зокрема, не були зазначені реквізити для перерахунку страхового відшкодування. 
Також зазначає, що згідно п.37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк звернення з заявою про страхове відшкодування є присічним і поновленню не підлягає, а тому відповідачем правомірно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.
Вважає помилковим твердження суду першої інстанції, про те, що позивач пропустив вказаний строк з поважних причин, а саме - тривалим розглядом справи про адміністративне правопорушення, адже обов`язок щодо отримання документів про притягнення учасника ДТП до адміністративної відповідальності покладено на страхову компанію, а не на позивача, а тому останній не був позбавлений можливості звернутись з відповідною заявою у встановлений законом строк без надання вищевказаних документів.
Крім того, відповідач зазначає, що на момент огляду автомобіля Infiniti FХ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , цей транспортний засіб був відремонтований, а тому неможливо визначити розмір страхового відшкодування.
Також вказує, що суд безпідставно взяв до уваги акт виконаних робіт від 26 грудня 2016 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Infiniti FХ , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 168142, 00 грн., оскільки вказаний акт не визначає вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля. Належним доказом такої обставини є акт автотоварознавчого дослідження по визначенню розміру вартості відновлення автомобіля з урахуванням матеріального збитку, проведеного особою, що має відповідну кваліфікацію та спеціальні знання у галузі автотоварознавства та має відповідний сертифікат оцінювача або свідоцтва судового експерта. Звертає увагу на те, що в данному випадку таким доказом є висновок експерта судової автотоварознавчої експертизи № 2290 від 24 лютого 2020 року. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та звернув увагу на ту обставину, що передбачений статтею 37 вказаного Закону України річний строк на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є присічним й поновленню не підлягає.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника АТ «Страхова компанія « Інго», колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Матеріали справи свідчать, що 22 липня 2016 року, о 13 годині 30 хвилин, на перехресті вулиць Київська та Мазепи в м. Житомирі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_2 , який керував автомобілем Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , яка була за кермом належного позивачеві автомобіля Infiniti FХ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачеві автомобіль.
На момент цієї ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у АТ « Страхова компанія «Інго»( ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, передбачений полісом у розмірі 1000000 грн., франшиза становить 510 грн).
Наявний в матеріалах справи рапорт аварійного комісара містить інформацію про те, що повідомлення до вказану дорожньо-транспортну пригоду надійшло до страхової компанії о 13 год. 55 хв. 22 липня 2016 року. Цього ж дня він прибув на місце ДТП, встановив обставини, склав схему дорожньо-транспортної пригоди та зафіксував пошкодження ТЗ.
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненої даної дорожньо-транспортної пригоди та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №2290 від 24 лютого 2020 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників належного позивачеві автомобіля становить 85489 грн. 47 коп.
       20 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" із заявою про виплату страхового відшкодування розмірі 100000 грн. 
        Однак у виплаті такого відшкодування було відмовлено з тих підстав, що ним пропущено строк на звернення з відповідною заявою. Крім того, у листі відповідач зазначив, що заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
       Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентуються, зокрема, Законом України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
       Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов 'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
       Статтею 33 даного Закону також передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
       У пункті 34.1 статті 34 цього Закону також зазначено, що страховик зобов`язаний після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
       Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику ( у випадках, передбачених сатттею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначені Законом додатки до заяви ( пункт 35.1 статті 35 зазначеного Закону України).
       Підпуктом 37.1.4 статті 37 Закону України « Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування ( регламентної виплати), є неподання заяви про страхове відшкодування впроовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що, у свою чергу, законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної дорожньо-транспортної пригоди.
       Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
       Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
       У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.
       Як зазначено судом першої інстанції, протягом тривалого часу встановлювалась особа, винна у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, представник страховика 22 липня 2016 року прибув на місце ДТП та мав можливість встановити обставини страхового випадку.
       На переконання колегії суддів, дії позивача щодо отримання страхового відшкодування були добросовісними. Внаслідок тривалого з`ясування особи, винної у ДТП, він був позбавлений можливості своєчасно звернутися до відповідача із відповідною заявою.
       Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в АТ « Страхова компанія « Інго» обов`язку виплати позивачеві страхове відшкодування у межах визначеного полісом ліміту.
Однак, при визначенні розміру такого відшкодування суд залишив поза увагою положення статті 29 вказаного Закону, якою передбачено, що страховик відшкодовує матеріальну шкоду з урахуванням зносу ТЗ.
Враховуючи висновок судової автотоварознавчої експертизи, якою визначено, що вартість відновлювального ремонту з урахування зносу пошкодженого автомобіля становить 85489 грн. 47 коп., на користь позивача підлягає стягненню 84979 грн. 47 коп. ( 85489,47 грн. - 510 грн.).
За таких обставин, рішення підлягає зміні шляхом викладення абзацу другого його резолютивної частини у новій редакції.

       Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 травня 2021 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення у наступній редакції:
« Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на користь ОСОБА_1 84979 грн. 47 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої наслідок дорожньо- транспортної пригоди, та 849 грн. 79 коп. судового збору».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 6 червня 2022 року