ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" серпня 2022 р.           Справа№ 910/8259/16 (905/1126/21)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гарник Л.Л.
суддів:            Доманської  М.Л. 
          Остапенка О.М. 
 
секретар судового засідання Ковган О.І.
за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 17.08.2022
розглянувши апеляційну скаргу ліквідатора Приватного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування» Куделі Марії Олександрівни
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 
у справі №910/8259/16 (905/1126/21) 
за позовом Маріупольської окружної прокуратури Донецької області   в інтересах держави в особі   Маріупольської міської ради   
до   Приватного акціонерного товариства   «Маріупольський завод важкого машинобудування»
про розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок
в межах справи № 910/8259/16 
за заявою   Публічного акціонерного товариства   «Альфа-Банк»
до Приватного акціонерного товариства   «Маріупольський завод важкого машинобудування»
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/8259/16 за заявою Публічного акціонерного товариства  «Альфа-Банк»  про банкрутство Приватного акціонерним товариством   «Маріупольський завод важкого машинобудування» (далі - ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування»)  на стадії процедури ліквідації, введеної постановою Господарського суду міста Києва від 30.01.2019.
16.06.2021 Маріупольська окружна прокуратура Донецької області  звернулась до Господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі  Маріупольської міської ради з позовом до ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування»  про  розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №910/8259/16 (905/1126/21):
- позов Маріупольської окружної прокуратури Донецької області   в інтересах держави в особі   Маріупольської міської ради   задоволено;
-   розірвано договір оренди земельних ділянок від 08.08.2006 №2564 кадастровий номер 1412300000:02:009:0283 площею 3,7561 га та кадастровий номер 1412300000:02:009:0244 площею 0,2266 га, укладений між Маріупольською міською радою та ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування»;
-   зобов`язано ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування»   повернути за актом приймання-передачі на користь Маріупольської міської ради земельні ділянки кадастровий номер 1412300000:02:009:0283 площею 3,7561 га та кадастровий номер 1412300000:02:009:0244 площею 0,2266 га;
- стягнуто з ПрАТ   «Маріупольський завод важкого машинобудування»   на користь Донецької обласної прокуратури   судовий збір в розмірі 4  540 грн.
18.01.2022 ліквідатор ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» Куделя Марія Олександрівна (далі - Куделя М.О.) звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №910/8259/16 (905/1126/21), в якій просить вказане рішення скасувати.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» як власник нерухомого майна, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, в будь-якому разі та незалежно від існування договору оренди, зберігає за собою статус фактичного землекористувача.
Заперечуючи наявність заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою, скаржник наголошує, що Маріупольська міська рада не скористалася правом щодо відмови від договору оренди згідно з ч. 2 ст. 782 ЦК України у зв`язку з несплатою орендної плати та не зверталась з відповідними кредиторськими вимогами до ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування».
У цьому зв`язку скаржник вважає неефективним обраний прокурором спосіб захисту порушеного права шляхом розірвання в судовому порядку спірного договору оренди земельної ділянки. 
Також в апеляційній скарзі йдеться про недотримання прокурором вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» при зверненні з позовом у даній справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Отрюх Б.В., Сотніков С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» Куделі М.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №910/8259/16 (905/1126/21), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8259/16 (905/1126/21).
20.04.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/8259/16 (905/1126/21).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 30.05.2022 вказану апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 ліквідатору ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» Куделі М.О. поновлено строк на апеляційне оскарження , відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, справу призначено до розгляду.
24.06.2022 від Маріупольської окружної прокуратури Донецької області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Маріупольська окружна прокуратура Донецької області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене у справі судове рішення - без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.
У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Отрюха Б.В., Сотнікова С.В., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Доманська М.Л., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 справу №910/8259/16 (905/1126/21) прийнято до провадження визначеною колегією суддів.
У судовому засіданні 20.07.2022 учасники справи надали пояснення щодо апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 розгляд справи №910/8259/16 (905/1126/21) відкладено.
  27.07.2022 від ліквідатора ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» Куделі М.О. надійшла заява про залучення Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» (далі АТ «Міжнародний резервний банк») до участі у справі в якості третьої особи.
10.08.2022 від Маріупольської окружної прокуратури Донецької області     надійшли заперечення на заяву про залучення третьої особи, мотивовані тим що предмет спору в даній справі не стосується майна ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування", яке знаходиться на спірних земельних ділянках.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 розгляд справи відкладено.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Предметом позову у цій справі є вимоги прокурора, заявлені в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради, про розірвання договору оренди земельної ділянки від 08.08.2006 №2564, укладеного між Маріупольською міською радою та Відкритим акціонерним товариством «Маріупольський завод важкого машинобудування», та про зобов`язання ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування»   повернути орендовані на підставі вказаного договору земельні ділянки кадастровий номер 1412300000:02:009:0283 площею 3,7561 га та кадастровий номер 1412300000:02:009:0244 площею 0,2266 га за актом приймання-передачі на користь Маріупольської міської ради.
У позові прокурор зазначив, що звернення із цим позовом спрямоване на захист інтересів держави вільно розпоряджатися власним майном, перешкоджати його неправомірному використанню та отримувати орендну плату за користування землею.
У позові йдеться про те, що порушення інтересів держави полягає в тому що ненадходження платежів за користування землею, яка перебуває у комунальній власності, призводить до невиконання прибуткової частини місцевого бюджету, чим порушуються інтереси держави в особі територіальної громади. 
Крім того, прокурор зазначає, що в даному випадку неповернення земельної ділянки унеможливлює її передачу іншим платоспроможним суб`єктам господарювання, у зв`язку з чим Маріупольська міська рада позбавлена можливості реалізувати повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, передачі їх в оренду та отримання орендної плати, що негативно впливає на формування місцевого бюджету.
Проаналізувавши обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1311  Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положення пункту 3 частини 1 статті 1311  Конституції України відсилають до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 - 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Системне тлумачення положень частин 3- 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Разом із тим у розумінні положень пункту 3 частини 1 статті 1311  Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежним чином.
"Нездійснення захисту" має прояв у пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 18.08.2020 у справі № 914/1844/18, від 08.12.2020 у справі № 908/1664/19.
Оскільки  повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом  jura novit  curia  ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
Суд зобов`язаний дослідити чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
При цьому саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 910/6144/18, від 06.08.2019 у справі № 912/2529/18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки:
"Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (пункт 37).
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 38).
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39).
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (пункт 40).
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (пункт 43)".
Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.
У справі, що розглядається, в обґрунтування підстав звернення до суду в.о. керівника Маріупольської окружної прокуратури зазначив, що за результатами вивчення постанови Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 у справі №910/8259/16, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, стало відомо, що відповідач перебуває в стані припинення, його визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
У зв`язку з чим, прокуратурою опрацьовано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформація додана до позовної заяви), в результаті чого встановлено, що у відповідача за адресою: м. Маріуполь, проїзд Дачний, 7, знаходиться в оренді земельна ділянка кадастровий номер 1412300000:02:009:0283, яка надана для діяльності санаторно-курортної організації (експлуатація санаторія-профілакторія «Здоров`є»).
Згодом, прокуратурою спрямовано до Маріупольської міської ради запит від 01.02.2021 №55-1105 з приводу отримання інформації про виконання відповідачем умов договору оренди земельної ділянки площею 3,7561 га (кадастровий номер 1412300000:02:009:0283), розташованої по проїзду Дачному, 7, зокрема, щодо внесення орендної плати та наявної заборгованості, а також заходів, які вживались з метою повернення земельної ділянки або стягнення заборгованості у разі наявності останньої.
У відповідь на вищевказаний запит Виконавчий комітет Маріупольської міської ради разом з листом від 21.05.2021 № 26/13395-07 направив Керівнику Маріупольської окружної прокуратури акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21.05.2021, в якому йдеться про те, що відповідачем використовується земельна ділянка площею 0,2266 га під експлуатацію котельні санаторія-профілакторія «Здоров`є» на підставі договору оренди від 08.08.2006 №2564 станом до 15.12.2030. 
Також листом від 21.04.2021 №26.6.3-8693-07 Маріупольська міська рада повідомила Керівника Маріупольської окружної прокуратури про те, що заборгованість відповідача по орендній платі за земельну ділянку площею 3,7561 га, розташовану по  проїзду Дачному, 7, у межах позовної давності становить 539  009,57 грн, останній платіж з орендної плати за землю внесено 30.04.2015. До того ж, в листі йдеться про обмеження асигнувань Маріупольської міської ради для сплати судового збору за подання позову.
Згідно наявного в матеріалах справи листа Керівника Маріупольської окружної прокуратури, адресованого заступнику міського голови Івченку М.О., від 25.05.2021 №55-1936, останнього повідомлено про прийняття рішення щодо спрямування до Господарського суду Донецької області позовної заяви в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради до ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» про розірвання договору оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок кадастровий номер 1412300000:02:009:0283 площею 3,7561 га та кадастровий номер 1412300000:02:009:0244 площею 0,2266 га у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати.
Відомості про направлення або вручення адресату зазначеного вище повідомлення від 25.05.2021 №55-1936, інші докази повідомлення Маріупольської міської ради про намір прокурора звернутися до суду з позовом про розірвання оспорюваного договору та витребування спірних земельних ділянок в матеріалах справи відсутні.
Між тим, за відсутності в матеріалах справи доказів отримання Маріупольською міською радою повідомлення прокурора про намір звернутися до суду з позовом про розірвання оспорюваного договору оренди та витребування спірних земельних ділянок суд був позбавлений можливості перевірити та надати належну оцінку наведеним у позовній заяві аргументам щодо дотримання прокурором процедури попереднього повідомлення позивача про намір звернутися до суду з відповідним позовом та перевірити їх на предмет подання прокурором доказів належного повідомлення відповідного компетентного органу (отримання та/або вручення йому повідомлення).
Також колегія суддів враховує, що наявні у справі матеріали попереднього листування прокурора з позивачем місять відомості з приводу заборгованості відповідача по орендній платі за однією із двох спірних земельних ділянок, зокрема за земельною ділянкою площею 3,7561 га (кадастровий номер 1412300000:02:009:0283).  
Втім, позовні вимоги про стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку не розглядались та не є предметом позову у цій справі. 
Щодо іншої спірної земельної ділянки площею 0,2266 га (кадастровий номер 1412300000:02:009:0244) судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурор одержав акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21.05.2021, в якому йдеться про те, що вказана земельна ділянка відповідачем використовується під експлуатацію котельні санаторія-профілакторія «Здоров`є», про заборгованість відповідача по орендній платі за користування цією земельною ділянкою в матеріалах листування не йдеться.
У цьому зв`язку, з урахуванням тої обставини, що згідно з пунктом 18 спірного договору оренди від 08.08.2006 №2564 обидві спірні земельні ділянки були передані в оренду для діяльності санаторно-крортної організації (експлуатації санаторію-профілакторію «Здоров`є») та виробництва і розподілу тепла (експлуатації котельні санаторію-профілакторію «Здоров`є»), слушними є пояснення ліквідатора ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», за змістом яких спір у даній справі виник щодо земель, на яких розміщений об`єкт нерухомого майна відповідача, а тому наявність договору оренди земельних ділянок, на яких розміщене нерухоме майно банкрута, може позитивно вплинути на вартість його майна, що у свою чергу мало б наслідком збільшення обсягу задоволених кредиторських вимог, в тому числі вимог Маріупольської міської ради у разі її звернення з відповідною заявою до суду в межах справи про банкрутство ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування».
З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині недотримання прокурором вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» при зверненні з позовом у даній справі та доходить висновку про те, що при з`ясуванні питання наявності підстав для звернення прокурора з позовом до суду, на порушення приписів процесуального законодавства, суд першої інстанції наведеного не врахував.
З наведених підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалене у справі рішення суду - скасуванню із залишенням позову без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 226, 234, 275 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ліквідатора Приватного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування» Куделі Марії Олександрівни задовольнити.
Рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №910/8259/16 (905/1126/21) скасувати.
Позовну заяву Маріупольської окружної прокуратури Донецької області   в інтересах держави в особі   Маріупольської міської ради залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено 22.08.2022.

Головуючий суддя                                                            Л.Л. Гарник 

Судді                                                                                М.Л. Доманська

                                                                                О.М. Остапенко