ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року	Львів	Справа № 460/7373/21 пров. № А/857/22322/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Довгополова О.М., 
суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі №460/7373/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Дудар О.М.,
час ухвалення рішення: 16:22:45,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення: 02.11.2021,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.06.2021 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 14.05.2021 №456 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 31.05.2021 №78 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки сам по собі факт відмови пройти огляд на місці зупинки ще не є підставою для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП. Вказує, що в матеріалах справи є наявні відеозаписи, що підтверджують факт не лише погодження пройти огляд в лікарні, а також, що ОСОБА_1 сів в авто до працівників патрульної поліції та проїхав до медичного закладу вказаного у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.04.2021, проте з причин незалежних від нього пройти огляд не вдалося, оскільки був відсутній лікар, а тому відсутність лікаря не може бути доказом відмови від проходження медичного огляду. Зазначає, що на момент винесення оскаржуваного рішення на розгляді Рівненського апеляційного суду перебувала апеляційна скарга ОСОБА_1 щодо оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, таким чином на день винесення оскаржуваного рішення постанова чинності не набрала, відповідно факт відмови є недоведеним.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи в режимі відеоконференції представник позивача апеляційну скаргу підтримала з підстав, зазначених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи в режимі відеоконференції представник відповідача проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 09.08.2013, в органах Національної поліції України - з 07.11.2015, прийнявши Присягу поліцейського, з 04.01.2021 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, що підтверджується його послужним списком, спецжетон з індивідуальним номером 0051914 (аркуші справи 110-114).
22.04.2021 інспектором взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП лейтенантом поліції Ящуком О.І. було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (бланк серії ДПР18 №330859) за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з яким ОСОБА_1 22.04.2021 о 00 год. 41 хв. керував транспортним засобом «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Артеменка в м.Дубровиця Сарненського району, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 0523» та проведення огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (аркуш справи 103).
Факт відмови позивача від огляду на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я підтверджується актом огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.04.2020, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (аркуш справи 107).
22.04.2021 Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області видано наказ №770 «Про призначення службового розслідування», згідно з яким призначене службове розслідування за фактом складення щодо поліцейського сектору реагування патрульної поліції Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого сержанта ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за перебування за кермом з явними ознаками сп`яніння та відмови від проходження огляду на місці зупинки та у відповідному медичному закладі (аркуш справи 70), до якого наказом від 12.05.2021 №911 внесено зміни в частині складу дисциплінарної комісії (аркуш справи 99).
14.05.2021 складено висновок службового розслідування за відомостями щодо порушення службової дисципліни окремими працівниками відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, згідно з яким рекомендовано поліцейського СРПП відділення поліції №1 Сарненського РВ ГУНП в Рівненській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилося в недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського (аркуші справи 71-77).
14.05.2021 Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області видано наказ №456 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», пунктом 1 якого поліцейського СРПП відділення поліції №1 Сарненського РВ ГУНП в Рівненській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , згідно з п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні Присяги працівника поліції, вимог п.3 розд. IV, абз.абз.2-4, 7, розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706, п.7 розд. IV Прядку проведення службових розслідувань, затвердженого наказом МВС від 07.11.2020 №89, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 №1355/32807, п.п.1, 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.1, 2, 3, 4, 6, 7,11 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз.абз.2, 3 ч. 5 ст.14, абз.5 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», п.п.б, д, є п.2.3, п.п.а, б п.2.9 розд.ІІ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (аркуш справи 108).
31.05.2021 Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області видано наказ №78о/с «По особовому складу», яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0051914), поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) 31.05.2021 (аркуш справи 100).
26.05.2021 Дубровицьким районним судом Рівненської області у справі №949/520/21 ухвалено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000,00 грн.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу задоволено. Постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 - скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вважаючи звільнення зі служби в поліції протиправним, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову суд перший інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, водночас, відповідач обґрунтував правомірність оскаржуваних позивачем наказів.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІІІ (далі – Закон №580-VIII), поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Статтею 18 Закону №580-VIII визначено основні обов`язки поліцейського. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: - неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; - професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; - поважати і не порушувати прав і свобод людини; - надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; - зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; - інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно з вимогами статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону; підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Статут) визначено, що службова дисципліна – дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до статті 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Відповідно частини 1 статті 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Статтею 13 Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.
Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.
Статтями 14-19 Статуту унормовано порядок призначення та проведення службового розслідування, створення, повноваження дисциплінарних комісій, строки проведення службового розслідування, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади), забезпечення поліцейському права на захист, порядок застосування дисциплінарних стягнень.
Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських. затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Вищевказані положення законодавства передбачають, що поліцейський при проходженні служби, у своїй повсякденній діяльності та поза межами служби, повинен дотримуватися та бути прикладом неухильного дотримання Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність такого працівника, а також Присяги поліцейського.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893), яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
При цьому, у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо) (пункт 4 розділу ІІ Порядку №893).
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника (пункт 2 розділу IV Порядку №893).
Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
В силу приписів пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити, окрім іншого, наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.
Отже, приписами Порядку №893 передбачено, що службове розслідування має проводитися стосовно конкретного поліцейського з метою встановлення наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні поліцейського, з приводу якого було призначено вказане розслідування.
Водночас, обставини, як і причини, що зумовили проведення розслідування, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за результатами якого складається висновок, у якому, крім іншого, зазначається підстава для проведення службового розслідування та обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим та зазначається щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації.
Таким чином, з системного аналізу наведених вище судом норм чинного законодавства, котрі регулюють особливості проходження служби в органах поліції, вбачається, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни (пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»).
Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що з метою дослідження фактів та обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, наявності чи відсутності дисциплінарного проступку, Головним управлінням Національної поліції у Рівненській області видано наказ від 22.04.2021 №770, призначено службове розслідування щодо ОСОБА_1 . 
За результатами вказаного розслідування складено висновок від 14.05.2021, за відомостями щодо порушення службової дисципліни окремими працівниками відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, згідно з яким рекомендовано поліцейського СРПП відділення поліції №1 Сарненського РВ ГУНП в Рівненській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилося в недотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського (аркуші справи 71-77).
Згідно наказу від 14.05.2021 Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області №456 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», зазначено, що до ВІОС УКЗ найшла інформація про те, що 22.04.2021 о 00 год. 41 хв. екіпажем «АЗОВ-2»  із працівників УПП в Рівненській області ДПП НПУ в м. Дубровиця по вул. Артеменка, 23 Сарненського району, Рівненської області зупинено автомобіль марки «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням поліцейського СРПП відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на місці зупинки та проходження такого огляду у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків. На водія ОСОБА_1 працівниками УПП в Рівненській області ДПП НП України складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №330859 за ч.1 статті 130 КУпАП та об`єднану постанову серії ДП 18 №825682 за ч. 1 статті 126 та ч. 2 ст. 125 КУпАП. Адміністративні матеріали за ст. 130 КУпАП направлено до Дубровицького районного суду від 24.04.2021 для прийняття рішення, на момент завершення службового розслідування рішення по вказаному протоколу не прийнято.
Колегія суддів переглянувши відповідні обставини та проаналізувавши подану апеляційну скаргу із доданими доказами враховує наступне.
Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 26.05.2021 у справі №949/520/21 ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000,00 грн.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу задоволено. Постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 - скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Як встановлено судом у вказаному судовому рішенні апеляційного суду від 20.12.2021, «процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 була затверджена вказана раніше Інструкція.
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Крім того, у відповідності з вимогами ст. 266 КУпАП, п. 9 розділу ІІ Інструкції огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на такий стан в інших закладах забороняється.
Наказом Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації №37 від 08 лютого 2016 року затверджений перелік закладів охорони здоров`я, яким надано право проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння.
Зокрема, таким правом наділена Дубровицька міська лікарня у м. Дубровиця, яка є найбільш територіально наближеною від місця зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, куди і було скеровано ОСОБА_1 для проведення огляду.
Згідно показань ОСОБА_1 , як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді, на момент його доставки в Дубровицьку ЦРЛ протокол працівниками поліції відносно нього за порушення вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП вже був складений і свідки, зазначені в протоколі, вже у ньому розписалися.
Відповідно до показань свідка ОСОБА_2 в суді першої інстанції, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду у медичному закладі, куди добровільно поїхав з працівниками поліції.
З відеозапису з нагрудних камер працівників поліції слідує, що ОСОБА_1 погодився на проходження медичного огляду у медичному закладі в м. Дубровиця, куди прибув разом із співробітником поліції, однак, у даному медичному закладі огляд на визначення стану сп`яніння щодо ОСОБА_1 не був проведений у зв`язку з перебуванням лікаря-нарколога у відпустці, тобто, з незалежних від ОСОБА_1 причин, який від проходження огляду не відмовлявся.
Також з відеозапису вбачається, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 поїхати на огляд у м. Сарни, розташоване на значній відстані від м. Дубровиця, на що ОСОБА_1 також погодився, лише попросив поліцейських привезти його назад в м. Дубровиця, оскільки була нічна пора доби, однак отримав відмову, після чого ніяких вимог щодо проходження медичного огляду йому не пропонувалося.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Враховуючи наведе, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а співробітниками поліції не було забезпечено проведення такого огляду, і матеріали справи не містять жодних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відмовлявся від проведення огляду у медичному закладі».
Згідно із частиною 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Колегія суддів дійшла висновку, що слід врахувати обставини встановлені в постанові Рівненського апеляційного суду від 20.12.2021 у справі №949/520/21, оскільки провадження у справі закрито щодо позивача у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили відповідно до матеріалів справи та спростовує доводи відповідача, викладені в прийнятих рішеннях про вчинення дисциплінарного правопорушення ОСОБА_1 , а вимоги і доводи апеляційної скарги підтвердились вказаним рішенням.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Стаття 73 КАС України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
А відповідно стаття 76 КАС України вказує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.
З огляду на встановлені обставини, правове регулювання спірних відносин, підстави позову, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість, оскільки постановою Рівненського апеляційного суду від 20.12.2021 провадження у справі закрито щодо позивача на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому факти, які стали підставою для службового розслідування і притягнення до дисциплінарної відповідальності спростовані, що визначають вид дисциплінарного стягнення, а відповідачем необґрунтовано застосовано захід у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а тому накази Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 14.05.2021 №456, від 31.05.2021 №78 о/с слід визнати протиправними та скасувати.
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №821/1293/17, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
За приписами частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України, в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Відтак, підлягає задоволенню вимога про поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 01.06.2021.
Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (пункт 9 розділу І); при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно (пункт 15 розділу І); поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення (пункт 6 розділу ІІІ).
Як вбачається з довідки про грошове забезпечення Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 09.06.2021 №642 (аркуш справи 41), ОСОБА_1 в квітні 2021 року отримав 9437,00 грн та в травні 2021 року 5829,60 грн, усього 15266,60 грн, середньоденне грошове забезпечення становить 250,27 грн, а оскільки вимушений прогул з 01.06.2021 (день наступний за днем звільнення позивача зі служби в поліції) по 27.06.2022 складає 392 календарні дні, відповідно сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 98105,84 грн, а тому підлягає задоволенню вимога в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення позивача і до дня винесення судом рішення про поновлення позивача на службі в розмірі 98105,84 грн, з якої підлягають відрахуванню обов`язкові податки та збори.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з пунктами 3 та 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.
Оскільки позивачем не надано доказів понесення ним інших судових витрат судові витрати присудженню не підлягають.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі №460/7373/21 – скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 14.05.2021 №456 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. 
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 31.05.2021 №78 о/с «По особовому складу» в частині звільнення поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_1 зі служби в поліції. 
Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 01.06.2021.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області (33000, м. Рівне, вул. Хвильового, 2, ЄДРПОУ 40108761) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 98105 (дев`яносто вісім тисяч сто п`ять) грн. 84 коп. (з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 28.06.2022.