ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року  
м. Черкаси   
справа № 712/14007/21 провадження № 22-ц/821/615/22 категорія на ухвалу  		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Бородійчука В.Г.,
суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.
секретар: Захарченко А.Д.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
представник позивача - адвокат Гарбазей Дмитро Олександрович
відповідач:  ОСОБА_2 
третя особа:  ОСОБА_3 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гарбазея Дмитра Олександровича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
Крім того, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гарбазей Д.О. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML350, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 , шляхом заборони на його відчуження, оскільки у разі не вжиття заходів забезпечення позову вказаний автомобіль може бути відчужений на користь третіх осіб, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 
Вищевказана заява мотивована тим, що 25 листопада 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики оформлений розпискою. Оскільки умови договору щодо повернення коштів відповідачем не виконані, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
З Єдиного державного реєстру права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 жодне нерухоме майно не зареєстровано.
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру МВС за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб: автомобіль Toyota Auris 1,6L, 2007 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 . Однак, згідно Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на вказаний автомобіль зареєстровано обтяження у вигляді заборони відчужувати за постановою про арешт боржника № 55208726 від 20 червня 2019 року, винесеної приватним виконавцем Горбач С.Ф. в рамках виконавчого провадження та за постановою виконавця про арешт майна боржника № 55208726 від 20 червня 2019 року.
Відтак, забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний автомобіль не забезпечить ефективного поновлення порушення прав позивача у випадку задоволення позову.
Разом з тим, згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 02 вересня 2021 року ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 .
При цьому, за ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML350, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . Позивач вважає, що для забезпечення можливого захисту його прав в разі задоволення позову можливе забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказаний автомобіль.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2022 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гарбазея Д.О. про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що автомобіль, на який позивач просить накласти арешт належить ОСОБА_3 , яка залучена до участі у справі в якості третьої особи, та у випадку вжиття заходів забезпечення позову може бути порушено законні права та інтереси третіх осіб, а саме: ОСОБА_3 , що в даному випадку є невиправданим ризиком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гарбазей Д.О. просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2022 року як незаконну та прийняти нову постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції під час вирішення питання про забезпечення позову не врахував, що ЦПК України передбачає можливість звернення стягнення на майно, яке належить боржнику разом з іншими особами. Крім того, чинне законодавство передбачає декілька шляхів відчуження транспортного засобу, серед яких лише нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу вимагає перевірки належності майна подружжю на праві спільної сумісної власності. Автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML350, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 є спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. При цьому розмір частки ОСОБА_2 в даному автомобілі є 50 %. Накладення арешту на автомобіль не позбавляє третю особу права вільно володіти та користуватися своїм майном та буде правомірним заходом забезпечення права позивача в майбутньому в разі задоволення позовних вимог. 

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_2 - адвоката Руднічука Д.В. зазначається, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування ухвали суду.
Вказано, що в заяві про забезпечення позову позивач клопоче про накладення арешту на автомобіль, який належить третій особі, що може порушити законні права та інтереси ОСОБА_3 . 
Крім того, позивачем не обґрунтовано належним чином від яких саме недобросовісних дій відповідача, які будуть стосуватись конкретного автомобіля, який не належить відповідачу, а належить третій особі, будуть порушені права позивача. В даному випадку відповідач не може вчинити будь-які дії направлені на відчуження автомобіля, тому районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Гарбазея Д.О. не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду, яка входить в перелік ухвал, визначених ст. 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.
Відповідно до положень ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Ч. 3 ст. 369 ЦПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме даних Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 11 квітня 2019 року за ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб: автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML350, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 залучена судом третьою особою у справі та не є безпосереднім учасником правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем з приводу боргових зобов`язань до договором позики.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, в обґрунтування заяви представник позивача вказав, що накладення арешту на автомобіль, що належить третій особі буде відповідати принципу забезпечення прав позивача та зможе убезпечити порушення його прав вподальшому під час виконання рішення суду.
Зазначено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру МВС за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб: автомобіль Toyota Auris 1,6L, 2007 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 . Однак, згідно Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на вказаний автомобіль зареєстровано обтяження у вигляді заборони відчужувати за постановою про арешт боржника № 55208726 від 20 червня 2019 року, винесеної приватним виконавцем Горбач С.Ф. в рамках виконавчого провадження та за постановою виконавця про арешт майна боржника № 55208726 від 20 червня 2019 року. Відтак, на думку позивача забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний автомобіль не забезпечить ефективного поновлення порушення прав позивача у випадку задоволення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно врахував ту обставину, що автомобіль, на який просить накласти арешт позивач не належить відповідачу, а належить третій особі. Судом враховано висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 24 лютого 2021 року під час розгляду справи № 755/5333/20 та від 01 грудня 2021 року під час розгляду справи № 569/5761/19 за наслідками оскарження судових рішень, в яких також були включені доводи щодо оскарження накладення арешту на рухоме майно. В даних висновках Верховного Суду зазначено, що суди помилково забезпечували позов шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке не належало відповідачам, а право власності на яке було зареєстровано за іншими особами, що беруть участь у справі. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гарбазей Д.О. вказав, що накладення арешту на автомобіль, який належить третій особі є можливим, оскільки дане рухоме майно є спільним сумісним майном подружжя відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 , тому позивач має право клопотати про арешт автомобіля, оскільки це не позбавить права ОСОБА_3 вільно володіти та користуватися своїм майном.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в цій частині суд апеляційної інстанції вважає їх необгрунтованими, оскільки вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушеними у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.
Отже, в даному випадку, вжиття забезпечення позову у даній справі порушить права та охоронювані законом інтереси третьої особи. Суд апеляційної інстанції враховує також ту обставину, що самим заявником в апеляційній скарзі (а.с. 36) зазначено, що третя особа ОСОБА_3 до подачі позову ОСОБА_1 до суду не мала намірів відчужувати автомобіль, що належить їй на праві власності, а відтак висновки районного суду ґрунтуються на встановлених обставинах справи та відповідають вище приведеним позиціям Верховного Суду, згідно з якими накладення арешту на рухоме майно, що не належало відповідачам є помилковою позицією суду. 
Європейський суд з прав людини  наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду ухвалена з дотримання норм процесуального права, з врахуванням наявних обставин справи, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гарбазея Дмитра Олександровича залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 19 квітня 2022 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук

       
Судді                                                                        Л.В. Нерушак

                                                                       Л.І. Василенко