ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 520/1039/2020
адміністративне провадження № К/9901/5157/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В.,
суддів: Желтобрюх І.Л.,  Яковенка М.М., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Нововодолазький молокозавод» на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року, у складі колегії суддів: Ральченка І.М., Бершова Г.Є., Чалого І.С. у справі №520/1039/2020 за позовом Приватного акціонерного товариства «Нововодолазький молокозавод» до Головного управління ДПС у Харківській області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Нововодолазькому районі Харківської області, про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
Приватне акціонерне товариство «Нововодолазький молокозавод» звернулося до суду із позовом, у якому просило визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області щодо списання безнадійного податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 67 993,29 грн, який рахується за ПрАТ «Нововодолазький молокозавод»; визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо зарахування коштів в сумі 16 508,39 грн в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, в розмірі 67993,29 грн, який рахується за ПрАТ «Нововодолазький молокозавод»; зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області провести списання безнадійного податкового боргу ПрАТ «Нововодолазький молокозавод» по сплаті податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, в розмірі 67993,29 грн, який рахується за ПрАТ «Нововодолазький молокозавод»; зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області повернути ПрАТ «Нововодолазький молокозавод» надмірно сплачені до Державного бюджету України платежі у сумі 16 508,39 грн податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати шляхом підготування висновку про повернення ПрАТ «Нововодолазький молокозавод» надмірно сплачених до бюджету коштів у сумі 16508,39 грн податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати та подати його для виконання до Управління Державної казначейської служби України у Нововодолазькому районі Харківської області, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів; зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області здійснити коригування показників стану розрахунків з бюджетом в інтегрованій картці платника (ІКП) ПрАТ «Нововодолазький молокозавод», у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, в розмірі 67993,29 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що повноваження податкового органу щодо списання податкового боргу є дискреційними, внаслідок чого суд не може перебирати на себе наведені функції.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 по справі № 520/1039/2020 було скасовано.
Прийнято постанову, якою позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" - задоволені частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області щодо не вирішення заяви Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" від 12.11.2019 № 12/11/2019 про списання безнадійного боргу.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області повторно розглянути заяву Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" від 12.11.2019 № 12/11/2019 про списання безнадійного боргу у відповідності до положень податкового законодавства.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" - відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач, розглядаючи заяву ПрАТ «Нововодолазький молокозавод», не надав оцінку наявності фактичних підстав для списання податкового боргу позивача у загальному розмірі 51484,9 грн, а отже не вчинив дій, що передбачені Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків від 10.10.2013 № 577. При цьому, посилання на відсутність рішення контролюючого органу щодо списання безнадійного податкового органу є безпідставними в силу того, що саме відповідач є тим органом, який наділений повноваженнями щодо вирішення питань стосовно списання безнадійного податкового боргу платника податків. На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при розгляді заяви діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з огляду на що наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Харківській області щодо не вирішення заяви ПрАТ «Нововодолазький молокозавод» від 12.11.2019 № 12/11/2019 про списання безнадійного боргу. Суд указав, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є визнання бездіяльності Головного управління ДПС у Харківській області щодо не вирішення заяви ПрАТ «Нововодолазький молокозавод» від 12.11.2019 № 12/11/2019 про списання безнадійного боргу та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо повторного розгляду зазначеної заяви позивача. З огляду на викладене щодо іншої частини позовних вимог колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки такі вимоги пов`язані з наслідками розгляду по суті звернення позивача контролюючим органом, який фактично не відбувся, а отже є передчасними.
Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
ПрАТ «Нововодолазький молокозавод» звернулось до Головного управління ДПС у Харківській області із запитом № 06/09-2019 про надання інформації про наявність чи відсутність податкового богу (недоїмки).
Головне управління ДПС у Харківській області листом від 04.10.2019 вих. №3950/10/20-40-52-07 повідомило позивача про наявність податкового боргу з податку фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у заробітної плати за кодом бюджетної класифікації 11010100 в загальній сумі 50974,9 грн.
12 листопада 2019 року ПрАТ «Нововодолазький молокозавод» звернулось до відповідача із заявою № 12/11/2019 про списання безнадійного боргу, повернення надмірно сплачених коштів та внесення змін до ІКП.
Головне управління ДПС у Харківській області листом № 12716/10/20-40-52-07-13 від 09.12.2019 відмовило у списанні безнадійного боргу з причин відсутності рішення керівника контролюючого органу і передчасності такого списання.
Не погоджуючись із відмовою відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Позивачем подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Доводи касаційної скарги ґрунтуються на тому, що необхідність подання заяви платником податків про списання безнадійного податкового боргу, передбачена лише у разі настання форс-мажорних обставин відповідно до підпункту 4 пункту 2.1, пункту 4.1 Порядку №577. Натомість, відповідно до підпункту 3 пункту 2.1, абзацу 5 пункту 3.2 Порядку №577 дата виникнення безнадійного податкового боргу пов`язується із датою прийняття відповідного рішення про списання керівником органу доходів і зборів. На думку скаржника, подання заяви платником податків у такому випадку не вимагається. При цьому, скаржник указав, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Також, скаржник указував на помилковість висновків апеляційного суду щодо передчасності позовних вимог позивача. Крім того, скаржник зазначив, що судами попередніх інстанцій не були враховані правові позиції Верховного Суду, викладені у справах №826/14532/18, №826/17883/13-а, №826/289/16, №813/3277/18, №826/7380/15.  
З огляду на зміст касаційної скарги, підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено неправильне застосування судами норм матеріального права у випадку, передбаченому пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.  
Відповідачем не були подані заперечення (відзив) на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду по суті вимог.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
Відповідно до п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
У випадках, передбачених п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, обов`язок визначення суми грошових зобов`язань платника податків покладено на контролюючий орган, який згідно зі ст. 58 Податкового кодексу України реалізує такі повноваження шляхом надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення.
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що сума узгодженого грошового зобов`язання, несплачена платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої в порядку, визначеному цим Кодексом, є податковим боргом.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно з п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.
Положеннями п. 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута (підпункт 101.2.1); податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).
Пунктом 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України визначено строк давності 1095 календарних днів.
Згідно з п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Отже, за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.
У такому разі контролюючий орган вживає заходів з метою погашення платником податку податкового боргу, до яких належать стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК).
При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
У разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення цього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 101.5 ст. 101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.
Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків.
Відповідно до п. 3.1 зазначеного Порядку визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Питання прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу визначені розділом IV вказаного Порядку.
Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку №577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.
Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні дійшов висновку, що відповідач, розглядаючи заяву ПрАТ «Нововодолазький молокозавод», не надав оцінку наявності фактичних підстав для списання податкового боргу позивача у загальному розмірі 51484,9 грн, а отже не вчинив дій, що передбачені Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків від 10.10.2013 № 577.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вказує, що списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку №577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Аналогічний правовий висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 9 липня 2019 року (справа №0240/2269/18-а), від 4 вересня 2018 року (справа №813/4430/16), від 23 грудня 2019 року (справа №813/3277/18).
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що у випадку якщо борг позивача є безнадійним, контролюючим органом була проявлена протиправна бездіяльність в частині своєчасного списання останнього відповідно до положень Порядку №577, можливість прийняття відповідачем альтернативного рішення у законодавстві відсутня, то зобов`язання відповідача списати такий безнадійний борг є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.
Разом з тим, судами попередніх інстанцій не було встановлено вказаних обставин, як і не було встановлено показників стану розрахунків позивача з бюджетом в інтегрованій картці платника податків.
Суд указує, що інші позовні вимоги позивача також пов`язані з наслідками встановлення показників стану розрахунків позивача з бюджетом в інтегрованій картці платника податків та наявності у останнього безнадійного податкового боргу.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не були враховані правові позиції Верховного Суду, викладені у справах №826/14532/18, №826/17883/13-а, №826/289/16, №813/3277/18, №826/7380/15.
Колегія суддів ще раз звертає увагу, що списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Проте, Судом встановлено порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, суди не дослідили зібрані у справі докази.
Зазначені вище обставини залишились поза увагою судів попередніх інстанцій, при цьому колегія суддів уважає, що оцінка таким доводам та наявним у справі доказам є необхідним та першочерговим для вирішення справи. Крім того, з урахуванням такого висновку залежить висновок щодо правильності дотримання судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Внаслідок неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції зроблено передчасні та такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи висновки, не забезпечено повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, не вжито визначених законом заходів для з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом частини 2 статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини 2 статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
З огляду на обмежений обсяг процесуальних повноважень Верховного Суду та на те, що суд першої та апеляційної інстанції не перевірили й не встановили ті фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення позовних вимог, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
З огляду на наведене, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «Нововодолазький молокозавод» підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Нововодолазький молокозавод» - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року та  постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року - скасувати, справу № 520/1039/2020 направити на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Суддя-доповідач                                                                        І. В. Дашутін

Судді                                                                                             І. Л. Желтобрюх

                                                                                                      М.М. Яковенко