УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня  2022 року
м. Київ
справа № 635/9587/18
провадження № 51-919 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення, 
встановив:
Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2021 року внесено виправлення до тексту ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від  03 листопада 2021 року.
Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 січня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від                    22 листопада 2021 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд судових рішень.
Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України, оскільки посилаючись на незаконність ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті провадження, він не зазначав, яких саме істотних порушень допустився суд апеляційної інстанції, розглядаючи його апеляційну скаргу на рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2021 року та не обґрунтовував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, і чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно зі ст. 438 КПК України. При цьому, ОСОБА_4 вказував на незаконність ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року та ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від                              22 листопада 2021 року, які відповідно до  ст. 424 КПК України не є судовими рішеннями, які можуть бути переглянуті в касаційному порядку. Також вимоги ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції не узгоджувалися  з положеннями ст. 436 КПК України, оскільки він просив скасувати ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада  2021 року,  ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від  22 листопада 2021 року, які не може бути предметом касаційного розгляду, ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 січня 2002 року та направити справу на досудове розслідування. При цьому прохальна частина касаційної скарги також містила протиріччя, оскільки ОСОБА_4 , оскаржуючи ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 січня     2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, просив скасувати  ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 січня 2002 року.
Також ОСОБА_4 було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог вищевказаної ухвали ОСОБА_4 подав уточнену касаційну скаргу, датовану 28 квітня 2022 року, у якій просить перевірити рішення суду першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.
Як убачається зі змісту уточненої касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України ОСОБА_4 не дотримано, вказані в ухвалі недоліки  не усунуто. 
Зокрема, у касаційній скарзі з уточненнями ОСОБА_4 вказує на незаконність рішень Харківського районного суду Харківської області та Харківського апеляційного суду,  проте знову не наводить належного обгрунтування, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції, та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з           ч. 1 ст. 438 КПК України.
При цьому, зі змісту касаційної скарги з уточненнями ОСОБА_4 взагалі не вбачається, які рішення Харківського районного суду Харківської області та Харківського апеляційного суду  він оскаржує.
Також у прохальній частині касаційної скарги з уточненнями ОСОБА_4 просить скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області та апеляційного суду від 26 листопада 2021 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, чим знову допускає суперечності.
Оскільки в установлений строк ОСОБА_4 не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової  касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                           ОСОБА_3