Ухвала
 
21 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 132/1238/21
провадження № 61-3460ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,
 
розглянув касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 лютого 2022 року у справі аз позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - військова частина НОМЕР_1 , про стягнення збитків, завданих використанням електричної енергії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2021 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих використанням електричної енергії у розмірі 42 600,04 грн.
 
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 10 лютого 2022 року, позов квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця залишено без задоволення.
 
У квітні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 лютого 2022 року.
 
У касаційній скарзі квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у даній справі становить 42 600,04 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн).
 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню: справа має виняткове значення для заявника. Заявник вказує, що справа має для нього виняткове значення, оскільки обов`язок оскарження у касаційному порядку всіх судових рішень, ухвалених не на його користь, передбачено пунктом 1.4 інструкції «Про організацію претензійно-правової роботи в квартирно-експлуатаційному відділі м. Вінниця».
 
Наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про обґрунтованість посилань на випадок підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки наявність обов`язку щодо касаційного оскарження всіх судових рішень, ухвалених не на користь квартино?експлуатаційного відділу, жодним чином не обґрунтовує винятковість вказаної справи.
 
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для його касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,   § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
 
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
 
З урахуванням наведеного, оскільки квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 лютого 2022 року у справі аз позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - військова частина НОМЕР_1 , про стягнення збитків, завданих використанням електричної енергії.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь 
                                                                                                                  О. М. Осіян