ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року 
м. Київ

справа №804/282/17
адміністративне провадження № К/9901/7201/18  

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В.,           
суддів -  Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Бізнес Сервіс» до Криворізької південної об`єднаної    державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій (в частині суми штрафних санкцій), провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2017 (головуючий суддя - Шальєва В.А., судді:                Білак С.В., Олефіренко Н.А.) у справі №804/282/17.

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест Бізнес Сервіс» (далі - ТОВ «Метінвест Бізнес Сервіс») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Криворізької південної об`єднаної  державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Криворізька південна ОДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення від 25.10.2016 № 020841304 про застосування штрафних санкцій  в розмірі 91471,75 грн. в частині суми штрафних санкцій в розмірі 87873,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «Метінвест Бізнес Сервіс» своєчасно та в повному обсязі нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із застосуванням понижуючого коефіцієнту в березні-квітні 2015 року відповідно до  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 № 77-VIII, про що  зазначено в акті перевірки, за наслідками якої прийняте спірне рішення, тобто несвоєчасне нарахування ЄСВ за березень-квітень 2015 року в розмірі 175747,48 грн. не мало місця. При цьому, добровільна відмова позивача від застосування понижуючого коефіцієнту за березень та квітень 2015 року і здійснення додаткових нарахувань ЄСВ в сумі 175747,48 грн. у грудні 2015 року  не може розцінюватися як несвоєчасне нарахування суми ЄСВ.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2017 рішення суд першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, Криворізька південна ОДПІ оскаржила його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2017 та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2017.

В обґрунтування своїх доводів Криворізька південна ОДПІ вказує на неврахування судом апеляційної інстанції тієї обставини, що позивач самостійно відмовився від права застосування понижуючого коефіцієнту єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за березень, квітень 2015 року та самостійно донарахував у грудні 2015 року єдиний внесок, внаслідок чого несвоєчасно та не в повному обсязі нарахував, обчислив та сплатив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за березень, квітень 2015 року.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Метінвест Бізнес Сервіс» зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, Криворізькою південною ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Метінвест Бізнес Сервіс» з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 03.09.2014 по 30.06.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) за період з 03.09.2014 по 30.06.2016.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 11.10.2016 №624/13.04/39374955, в якому відображено висновки про порушення позивачем, зокрема, п.1 ч.2 ст. 6, абз.1 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: несвоєчасно нараховано єдиний внесок у звітності за березень, квітень 2015 року в розмірі 175747,48 грн., в тому числі: за березень 2015 року у розмірі 88725,20 грн. та за квітень 2015 року у розмірі 87022,28 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки, контролюючим органом прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.10.2016 №0020841304, відповідно до якого нараховано штрафні санкції у розмірі 91471,75 грн.

Позивач не погоджується з рішенням від 25.10.2016 №020841304 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 87873,74 грн.

Приймаючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції погодився з висновками контролюючого щодо несвоєчасно нарахування позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у звітності за березень, квітень 2015 року в розмірі 175747,48 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Судами з`ясовано, що відповідно до звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за грудень 2015 року, ТОВ «Метінвест Бізнес Сервіс» включено до рядку 6 «Донараховано та/або доутримано єдиний внесок у зв`язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах (р. 6.1 + р. 6.2 + р. 6.3 )» донарахований єдиний внесок в розмірі 36,77% на суму 180053,19 грн., в тому числі  в сумі 175747,48 грн. як донарахований єдиний внесок за березень 2015 року у розмірі 88725,20 грн. та за квітень 2015 року у розмірі 87022,28 грн.

Таке донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування обумовлено наступним.

ТОВ «Метінвест Бізнес Сервіс» розмір єдиного внеску за березень та квітень 2015 року розраховано  із застосуванням понижуючого коефіцієнту (за березень 2015 року 0,743, за квітень 2015 року 0,803) відповідно до п. 9-5 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так, пунктом 9-5 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення»  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI в редакції, що діяла з 13.03.2015 по 31.12.2015 при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам  та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами розмір єдиного внеску, встановлений частиною п`ятою та абзацом другим частини  шостої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовується з понижуючим коефіцієнтом  (далі  -  коефіцієнт),  якщо  платником  виконуються одночасно такі умови:

а)  база  нарахування  єдиного  внеску  в  розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - БН(зо) збільшилась на 20 і більше відсотків  порівняно  з  середньомісячною  базою нарахування  єдиного  внеску  платника за 2014 рік в розрахунку на одну застраховану особу (далі - СмБН(зо)2014);

б)  після  застосування  коефіцієнта  середній платіж на одну застраховану  особу  в  звітному місяці (далі - СП(зо)м) складе не менше  ніж  середньомісячний  платіж  на  одну  застраховану особу платника за 2014 рік (далі - СмП(зо)2014);

в)  кількість  застрахованих  осіб  у  звітному  місяці, яким нараховані  виплати,  не  перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих  осіб  платника  за  2014  рік  (далі  - СмК(зо)2014).  Ця  умова  не  застосовується  до платників єдиного внеску,  визначених  в  абзацах  третьому  та  четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.

В грудні 2015 року позивач самостійно відмовився від застосування понижуючого коефіцієнта за березень та квітень 2015 року та самостійно донарахував єдиний внесок за березень та квітень 2015 року без застосування такого понижуючого коефіцієнту в сумі 175747,48 грн.

Саме такі дії розцінені контролюючим органом як несвоєчасне та не в повному обсязі нарахування обчислення та сплата єдиного внеску за березень та квітень 2015 р. та кваліфіковано як порушення п. 1 ч. 2 ст. 6 та абз. 1 ч. 8 ст. 9 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати,  обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абз. 1 ч. 8 ст. 9  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  платники  єдиного  внеску,  крім  платників, зазначених у пунктах  4  і  5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати  єдиний  внесок,  нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані  сплачувати  єдиний внесок, нарахований за календарний місяць,  не  пізніше  28  числа  наступного місяця.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем за березень та квітень 2015 року своєчасно та в повному обсязі (з урахуванням застосування понижуючого коефіцієнту, правомірність застосування якого підтверджена контролюючим органом) нараховувався,  обчислювався і сплачувався єдиний внесок, а донарахування у грудні 2015 року єдиного внеску обумовлено самостійною відмовою позивача від застосування такого понижуючого коефіцієнта за зазначені періоди.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для застосування до позивача згідно спірного рішення штрафних санкцій на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з огляду на несвоєчасне нарахування єдиного внеску за березень та квітень 2015 року.

В даному випадку, донарахування у грудні 2015 року єдиного внеску обумовлено самостійною відмовою позивача від застосування понижуючого коефіцієнта за березень та квітень 2015 року, а не самостійним виправленням помилки.

При цьому, правомірність застосування позивачем понижуючого коефіцієнту у березні та квітні 2015 року  не оспорювалось відповідачем, підтверджується висновками акту перевірки.  У вказаних періодах позивачем  своєчасно та в повному обсязі нараховувався,  обчислювався і сплачувався єдиний внесок із врахуванням понижуючого коефіцієнту. Після самостійної відмови позивача у грудні 2015 року від застосування такого понижуючого коефіцієнту у зазначених періодах позивачем здійснено донарахування єдиного внеску, а не виправлені будь-які помилки.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність нарахування штрафних санкцій у спірному розмірі згідно оскаржуваного рішення від 25.10.2016 № 020841304, а відтак про задоволення позовних вимог.
Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2017 у справі №804/282/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова