ОКРЕМА ДУМКА
судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Тітова М. Ю. на  постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 травня 2022 року в справі № 524/11499/13 (провадження № 61-16021св21)
за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» про визнання поруки припиненою за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 серпня 2020 року, рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 лютого 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19  липня 2021 року.
У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - АБ «Укргазбанк», банк) звернулося до суду з позовом, у  якому просило стягнути з поручителя ОСОБА_1 заборгованість за  кредитним договором.
Заочним рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03 березня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з  поручителя ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 16 серпня 2007 року в розмірі 339 265, 58 доларів США. 
Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 серпня 2020 року заочне рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03 березня 2014 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, у  якому просив визнати припиненою поруку за договором поруки від 16 серпня 2007 року № 1, укладеним між ним та АБ «Укргазбанк».
Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 лютого 2021 року в задоволенні позову АБ «Укргазбанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано припиненою поруку за договором поруки від 16 серпня 2007 року № 1, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 . 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2021 року ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27  серпня 2020 року та рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 лютого 2021 року залишено без змін.
У вересні 2021 року АБ «Укргазбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 серпня 2020 року, рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15  лютого 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2021 року, закрити провадження у справі й задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції від 27 серпня 2020 року є незаконною і такою, що прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Суд першої інстанції неправильно з`ясував обставини в справі, що мають важливе значення, висновки, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи і порушують законні права та інтереси банку. Заява відповідача про перегляд заочного рішення є безпідставною, подана з пропущенням строку на її подання та є такою, що не може бути задоволена. Твердження щодо неналежного повідомлення відповідача про дату засідання не відповідає дійсності, спростовується  належними доказами.
Постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 16  червня 2021 року касаційну скаргу АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 серпня 2020 року, рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 лютого 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2021 року залишено без змін.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що оскільки під час розгляду справи відповідач був позбавлений можливості подати суду заяву про застосування позовної давності, і суд не дослідив обставини щодо стягнення з  позичальника заборгованості за кредитом та направлення на адресу поручителя вимоги про дострокове повернення кредиту, суд першої інстанції, з  яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.
З такими висновками колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погодитися не можу й відповідно до вимог статті 35 ЦПК України висловлюю окрему думку.
Відповідно до частини третьої статті 287 ЦПК України в результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:
1) залишити заяву без задоволення;
2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.
Згідно з частиною першою статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 353 ЦПК України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку ухвала про скасування заочного рішення відсутня.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Отже, апеляційні скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, не приймаються до розгляду й повертаються апеляційним судом, а заперечення на ці ухвали включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Проте суд апеляційної інстанції в порушення наведених норм розглянув апеляційну скаргу на ухвалу суду про скасування заочного рішення, що  не  підлягала оскарженню окремо від рішення суду, та апеляційну скаргу на  рішення суду, тоді як розгляду в апеляційному порядку підлягала лише апеляційна скарга на рішення суду.
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню. Ухвала про скасування заочного рішення у цьому переліку також відсутня.
У частині другій статті 406 ЦПК України зазначено, що скарги на ухвали, що  не  підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи  постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на  відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Тобто, як і у випадку з апеляційними скаргами, касаційні скарги на ухвали, що  не  підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи  постанови суду апеляційної інстанції, не приймаються до розгляду й  повертаються касаційним судом, а скарги на ці ухвали включаються до касаційної скарги на рішення чи постанову суду.
За таких обставин вважаю, що ні в апеляційному, ні в касаційному порядку не  розглядаються апеляційні/касаційні скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції, а розглядаються апеляційні/касаційні скарги на рішення (постанову) суду з включеними до них запереченнями (скаргами) на такі ухвали.
Отже, підстав для розгляду касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про скасування заочного рішення в колегії суддів не було, оскільки касаційному розгляду підлягала лише касаційна скарга на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.
Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга АБ «Укргазбанк» підлягала частковому задоволенню: оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції необхідно було скасувати, справу направити на розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а касаційне провадження в частині оскарження ухвали суду першої інстанції про скасування заочного рішення від 27 серпня 2020 року закрити, касаційну скаргу в цій частині повернути заявнику.
 
Суддя                                                                                                  М. Ю. Тітов