П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/21388/21	

Категорія: 109020000          Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 17.01.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           - Бітова А.І.
суддів                     - Лук`янчук О.В.
- Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (далі - Куяльницька СР) про:
-          визнання протиправним та скасування рішення Куяльницької СР від 23 жовтня 2021 року №2891 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га (кадастровий номер 5122982500:01:001:0587), яка розташована на території Куяльницької СР;
-          зобов`язання Куяльницьку СР надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки, які передані в комунальну власність Куяльницької СР, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0228 - 30,00 га, 5122984800:01:001:0385 - 113,66 га;
-          стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької СР судові витрати за подання правничої допомоги в сумі 4 500 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка вже є складовою частиною сформованої земельної ділянки з присвоєним кадастровим номером, яка перебуває в комунальній власності селищної ради, зміна цільового призначення земельної ділянки не проводилась, звернення щодо поділу сформованої земельної ділянки не розглядалось, тому відповідно до ч.6 ст. 79-1 ЗК України її подальше формування здійснюється на підставі технічної документації, а не за проектом землеустрою, про що виніс рішення відповідач.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером 5122982500:01:001:0587 відноситься до земель сільськогосподарського призначення землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). Таким чином, на переконання відповідача, вказана земельна ділянка не може бути надана для ведення особистого селянського господарства. 
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Куяльницької СР про визнання протиправним та скасування рішення №2891 від 23 жовтня 2021 року та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Куяльницької СР від 23 жовтня 2021 року №2891-VIII "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства", яким надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га. (кадастровий номер 5122982500:01:001:0587), яка розташована на території Куяльницької СР.
Визнано протиправною бездіяльність Куяльницької СР щодо розгляду заяви ОСОБА_1 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства.
Зобов`язано Куяльницьку СР повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 жовтня 2020 року у повному обсязі з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької СР на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької СР на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн. 00 коп. (одна тисяча п`ятсот гривень нуль копійок).
В апеляційній скарзі Куяльницької СР ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          у своїй заяві від 15 січня 2021 року позивач зазначив, що в разі неможливості надання вказаних ділянок запропонувати йому іншу вільну земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення. Так як заява позивача не була чіткою та конкретизованою, оскільки стосувалась декількох земельних ділянок, відповідачем 23 жовтня 2021 року прийнято рішення №2891-VIII яким надано позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення для ведення особистого селянського господарства;
-          суд першої інстанції при вирішенні справи вийшов за межі завдань адміністративного судочинства, а саме втрутився в дискреційні повноваження відповідача. Згідно із законодавством України прийняття рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької СР відноситься виключно до компетенції Куяльницької СР.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Куяльницької СР, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №420/6698/19, адміністративний позов ОСОБА_1 до Куяльницької СР про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково:
-          визнано протиправною бездіяльність Куяльницької СР щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 23 вересня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Мардарівка та Перишори на території Куяльницької СР;
-          зобов`язано Куяльницьку СР розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 вересня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Мардарівка та Перишори на території Куяльницької СР та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням висновків суду;
-          стягнуто з Куяльницької СР на користь ОСОБА_1 (судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької СР;
-          в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вищевказане судове рішення набрало законної сили 11 березня 2020 року.
Куяльницька СР повторно розглянула звернення та відмовила надати дозвіл позивачу.
15 жовтня 2020 року позивач повторно подав до Куяльницької СР заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки або дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок інших земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької СР за межами населених пунктів у відповідності із п."б" ч.1 ст. 121 ЗК України, за рахунок земельної ділянки, які передані в комунальну власність Куяльницької СР, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0228 - 30,00 га., 5122984800:01:001:0385 - 113,66 га., або іншої вільної земельної ділянки комунальної власності Куяльницької СР, за межами населеного пункту в Подільському районі, Одеської області.
25 лютого 2021 року Куяльницька СР розглянула звернення позивача, а також рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №420/6698/19, та прийняла рішення №796-VIII, яким відмовила у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької СР, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, зокрема, ОСОБА_1 ..
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, позивач оскаржив його до Одеського окружного адміністративного суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі №420/4099/21, позовну заяву ОСОБА_1 до Куяльницької СР - задоволено частково:
-          визнано протиправним та скасовано п.1 рішення Куяльницької СР №795-VIII від 25 лютого 2021 року "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства", в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької СР у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, наступним громадянам: 1.32. ОСОБА_1 ;
-          зобов`язано Куяльницьку СР надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки, яка передана в комунальну власність Куяльницької СР, кадастровий номер: 5122984800:01:001:0385 - 113,6620 га, за межами населеного пункту в Подільському районі Одеської області;
-          у задоволенні решти позову - відмовлено;
-          у встановленні судового контролю - відмовлено;
-          стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької СР на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5 908 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот вісім гривень).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року, апеляційну скаргу Куяльницької СР - задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької СР про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - скасовано.
Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задоволено частково:
-          визнано протиправним та скасовано п.1 рішення Куяльницької СР №795-VIII від 25 лютого 2021 року "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства", в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької СР у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, наступним громадянам: 1.32. ОСОБА_1 ;
-          визнано протиправною бездіяльність Куяльницької СР щодо розгляду заяви позивача в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства;
-          зобов`язано Куяльницьку СР повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 жовтня 2020 року у повному обсязі з урахуванням висновків суду, викладених у даній постанові;
-          стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької СР на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5 908 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот вісім гривень).
23 жовтня 2021 року Куяльницька СР, з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року по справі №420/4099/21, прийняла рішення №2891-VIIІ, яким надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га. (кадастровий номер 5122982500:01:001:0587), яка розташована на території Куяльницької СР.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у контексті спірних правовідносин недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даних спірних правовідносинах належним способом захисту порушених прав є визнання протиправною бездіяльність Куяльницької СР щодо розгляду заяви позивача в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 жовтня 2020 року у повному обсязі з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні суду.
Таким чином, суд першої інстанції вказав, що у порушення ст. 19 Конституції України, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.ч.1-6 ст. 79-1, п."в" ч.3 ст. 116, ч.ч.6, 7 ст. 118, п."б" ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122 ЗК України, ч.1 ст. 5 Закону України "Про особисте селянське господарство", ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні, п.34 ч.1 ст. 26, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п."в" ч.3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
На підставі п."б" ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15 травня 2003 року №742-IV для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.
З урахуванням вищенаведених правових норм колегія суддів зазначає про наявність у позивача можливості отримати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель державної або комунальної власності сільськогосподарського призначення, однак за умови, якщо такого права він не використав раніше.
Згідно ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Відповідно ч.6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Частиною 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, ч.7 ст. 118 ЗК України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Частиною 6 ст. 79-1 ЗК України визначено, зокрема, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Відповідно ст. 1 Закону України "Про землеустрій":
- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.
- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
Відповідно ст. 25 цього ж Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.
Тобто, згідно з ЗК України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.
Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки яка вже є складовою частиною сформованої земельної ділянки з присвоєним кадастровим номером та перебуває в комунальній власності селищної ради, зміна цільового призначення земельної ділянки не проводилась, звернення щодо поділу сформованої земельної ділянки не розглядалось, а тому відповідно до ч.6 ст. 79-1 ЗК України її подальше формування здійснюється на підставі технічної документації, а не за проектом землеустрою, про що виніс рішення відповідач.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Куяльницької СР від 23 жовтня 2021 року №2891-VIII "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства".
Щодо посилань апелянта на те, що суд першої інстанції  втрутився в дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Досліджуючи наведені доводи скаржника, колегія суддів не вбачає підстав для прийняття рішення про зобов`язання органу місцевого самоврядування виконати судове рішення на свій розсуд без конкретизації на яку саме земельну ділянку повинен бути виданий дозвіл на розробку проекту землеустрою.
Відповідно п.4 ч.2, ч.4 ст. 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії.
У випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість, застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.
Тобто, у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надані йому законом повноваження на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення було дотримано усіх визначених законодавством умов, то тоді суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж цим суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт владних повноважень дійсно має  дискреційні  повноваження, то суд повинен зобов`язати його прийняти з урахуванням оцінки суду.
Правові висновки аналогічного змісту у подібних правовідносинах були наведені у постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №821/925/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №815/5670/17.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції в даних спірних правовідносинах належним способом захисту порушених прав є зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 жовтня 2020 року, з урахуванням висновків суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 07 червня 2022 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.