ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року	Львів	Справа № 300/3162/21 пров. № А/857/121/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі №300/3162/21 за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Трейд Інвест» про застосування заходів реагування (головуючий суддя першої інстанції – Микитин Н.М., час ухвалення – у порядку письмового провадження, місце ухвалення – м. Івано - Франківськ, дата складання повного тексту – 08.11.2021),-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Тернопільській області звернулося до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Трейд Інвест» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).
Позовні вимоги мотивовано тим, що посадовими особами позивача у період з 08.04.2021 по 19.04.2021, проведено позапланову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки території, будівлі та споруд АГЗП/АЗС ТОВ «Енерго Трейд Інвест» за адресою: Тернопільська обл., м. Чортків. вул. Копичинецька, 102 А, та встановлено ряд порушень, про що було складено Акт за результатами проведення позапланового заходу державного (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 19.04.2021 № 35, з яким ознайомлено директора Тернопільського напрямку ТОВ «Енерго Трейд Інвест» Романовського В. І., що підтверджується його особистим підписом, а також даний Акт вручено вказаній посадовій особі. З метою усунення порушень та забезпечення безпеки життю і здоров`ю людей, позивач просить суд застосувати захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі та споруд АГЗП/АЗС ТОВ «Енерго Трейд Інвест» за адресою: Тернопільська обл., м. Чортків. вул. Копичинецька, 102 А, шляхом знеструмлення, до повного усунення порушень зазначених у даній заяві.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, покликаючись на те, що перелічені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, зазначені у акті перевірки, створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають на об`єкті, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі. Крім того, на момент прийняття рішення судом першої інстанції, відповідачем не усунуто  усі зафіксовані порушення, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей. Просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі, посвідчення на проведення заходу держаного нагляду (контролю) від 18.03.2021 за № 212, посадовими особами Чортківського районного відділу Управління ДСНС України у Тернопільській області у період з 08.04.2021 по 19.04.2021 проведено позапланову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки території, будівлі та споруд АГЗП/АЗС ТОВ «Енерго Трейд Інвест» за адресою: Тернопільська обл., м. Чортків. вул. Копичинецька, 102 А.
За результатами проведеної перевірки було встановлено ряд порушень, які висвітлені та зафіксовані в акті складеному за результатами проведення позапланового заходу державного (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 19.04.2021 № 35.
В ході здійснення перевірки АГЗП/АЗС ТОВ «Енерго Трейд Інвест» за адресою: Тернопільська обл., м. Чортків. вул. Копичинецька, 102 А, встановлено, виявлено порушення вимог нормативних актів у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, серед яких, зокрема:
- об`єкт не обладнано системою раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення (пункт 1 статті 53 розділу V Кодекс цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 року №5403 VI, надалі по тексту також - КЦЗУ);
- не проведено у встановленому порядку обов`язкове страхування цивільної відповідальності АГЗП за шкоду, яка може бути заподіяна пожежами та аваріями на об`єктах підвищеної небезпеки (пункт 1 Постанови КМУ ви 16.11.2002 №1788);
-  відсутні плакати з переліком обов`язків водія під час заправляння автотранспорт), а також інструкції про заходи пожежної безпеки (пункт 15 розділ 7 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» затверджених наказом віл 24.12.2008 №658);
-  АГЗП не забезпечено переносним газоаналізатором у вибухозахищеному виконанні  (підп. 30 пункту 1 розділу «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» затверджені наказом від 24 12 2008р № 658);
- на АЗС не влаштовано гучномовний зв`язок (пункт 10.5 розділ V Правил пожежної безпеки п Україні);
- не укладена угода па постійне та обов`язкове обслуговування об`єкту з Державною аварійно-рятувальною службою (пункт 3 розділ III ПТБ затверджені наказом МВС України від 05.11.2018 №879, Постанова КМУ віл 26 10 2016 № 763);
- пожежний щит (стенд) не укомплектований згідно норм (пункт 3.11, розділу V ППБУ);
- керівник та відповідальні особи з питань цивільного захисту не пройшли навчання з питань цивільного захисту (пункт 8 статті 20 розділу V КЦПУ);
- працівники об`єкта не забезпечені засобами колективного га індивідуального захисту (пункт 2 частини 1 статті 20 розділу V КЦПУ);
- навіс над технологічним обладнанням АГЗП виконано з горючого матеріалу (пункт 4 розділу І ППБУ, п. 8.151, розділу 8 ДБН В.2.5-20-2001  Інженерне обладнання будинків і споруд Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання");
- не оснащено АЗС жорсткою буксирною штангою довжиною неменше 3 м для евакуації транспортник засобів з території АЗС у випадку пожежі (пункт 11 глави 1 розділу VII «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» затверджені наказом від 24.І2.2008 №658);
- не подана декларація відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (абзац 1 частини 2 статті 57 КЦЗУ);
- АЗС не забезпечено розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою (розділ VII п. 31 "Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів" затверджені наказом від 24 12 2008 №658);
- не визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної небезпек резервуарів, паливо роздавальних колонок та не встановлено відповідні таблички (п. 2.9 глави 2 розділ III ПЛБУ; п. 14 глава 2 розділу III «Правила пожежної безпеки ДЛЯ об`єктів зберігання, транспортування пі реалізації нафтопродуктів» затверджені наказом від 24.12.2008 №658);
- не забезпечено АЗС адресним вказівником (наша вулиці, номер будинку), який повинен освітлюватися у темний час доби (пункт 2.22 розділу III ППБУ);
- не здійснено перевірку та огляд наявних пристроїв захисту віл прямих попадань блискавки та вторинних її проявів (пункт 1.21 глави 1 розділу IV ППБУ);
- АЗС не забезпечено зовнішнім протипожежним  (пункт 2.1 розділу V ППБУ п.6.2 1 ДБН В.2.5-74 2013, п 11.1.7, п 11.1.8 ДБН 6.2.2-12 2019);
- для отримання працівниками відомостей про конкретні дії у надзвичайних ситуаціях не обладнано інформаційно-довідковий куточок з питань цивільного зaхисту (п. 13 додатку до Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №44);
- не передбачено заходи заборони куріння, заборони проведення ремонтних та інших робіт, пов`язаних із застосуванням відкритого вогню, як на самій території АЗС. так і на відстані менше 20 м від території АЗС (п. 13 розділу VII «Правила пожежної безпека для об`єктів зберігання, транспортування чи реалізації нафтопродуктів» затверджені наказом віл 24 12 2008 №658);
- будівлю, приміщення та територію АЗС не забезпечено відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ EN ISO 7010:2019 Графічні символи. Кольори та знаки безпеки. Зареєстровані знаки безпеки (пункт 8 розділу II ППБУ; п. 16 розділу VI «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» затверджені наказом від 24 12 2008 №658);
- на АЗС не передбачено заходів по очищенні резервуарів не рідше одного разу на два роки, а також у разі зміни марки нафтопродукту (п. 24 розділу VII «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» затверджені наказом від 24 12 2008 №658);
- не дотримано мінімальні протипожежні відстані від технологічного обладнання АГЗС до об`єктів розташованих поза територією АЗС (абзац 1 пункту 1.1 глави 1 розділу III ППБУ; пункт 15.2.11  таб. 15.7. ДБН.Б.2.2-12:2019);
- використовуються тимчасові електромережі влаштованих в допоміжних приміщеннях АЗС (пункт 1.8 глава 1 розділу ІV ППБУ).
Будь-яких пояснень, зауважень або заперечень щодо проведеної перевірки та складеного акта перевірки зі сторони суб`єкта господарювання не було.
За результатами перевірки Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №24 від 19.04.2021, яким запропоновано вжити заходи по усуненню порушень, виявлених перевіркою.
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, у ході розгляду справи знайшов своє підтвердження факт наявності у минулому низки порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки з боку відповідача, які створювали загрозу життю та здоров`ю людей. Проте, в подальшому, такі були усунуто відповідачем самостійно до ухвалення рішення по суті заявлених позовних вимог, що, в свою чергу виключає реальність виникнення загрози життю і здоров`ю людей.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та  такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.  
Спірні правовідносини регулюються  Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі по тексту також - Закон №877-V) та Правилами пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерством внутрішніх справ України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за №252/26697.
Згідно  статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа (частина 4 статті 4 Закону №877-V).
Відповідно до частини 5 статті 4 Закону №877-V, повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.
Згідно з частиною 6 статті 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.
Відповідно до частини 7 статті 7 даного Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до частин 8, 11 статті 7 цього ж Закону  припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
У разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.
Кодекс цивільного захисту України   (надалі, також КЦЗ України) регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати і здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань такої безпеки ( ст. 64 Кодексу цивільного захисту).
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в областях.
До складу центрального органу виконавчої влади і його територіальних органів, які здійснюють вказаний нагляд, серед іншого, входять органи державного нагляду у сфері техногенного та пожежного нагляду.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Частиною 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної безпеки і цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки роботи, серед іншого, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також зупинення надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Санкції за порушення вимог законодавства з питань пожежної безпеки визначені статтею 68 Кодексу цивільного захисту України, відповідно до частини першої якої посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань такої безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює такий державний нагляд, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень у порядку, встановленому законом (частина 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України однією із підстав для звернення в такому випадку до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.
Згідно з частиною 2 цієї статті Кодексу повне або часткове зупинення об`єктів і надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення об`єктів і надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Частиною 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України визначено, що забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (пункт 33 частини 1     статті 2 Кодексу цивільного захисту України).
Відповідно до пункту 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України   техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.
Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Отже, настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.
Враховуючи те, що заходи реагування застосовуються судом за позовом органу державного нагляду, останній повинен обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.
Згідно положень пункту 2 частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України   підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.
Системно аналізуючи положення частини 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та статей  68,  70 Кодексу цивільного захисту України, суд також приходить до висновку, що цими правовими нормами установлена можливість застосування як органом державного нагляду, так і судом різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров`ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.          
У контексті спірних правовідносин загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають небезпечні чинники (пункт 32 частини 1статті 2 Кодексу цивільного захисту України).
Саме такі порушення вимагають вжиття заходів реагування адміністративним судом у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.
Отже, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. Застосування таких заходів обумовлюється виключно наявністю підстав, передбачених статтею 70 КЦЗ України, зокрема, фактом недотримання вимог пожежної безпеки.
Суд, при вирішенні даного спору, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 04.06.2019 (справа № 809/443/16), від 11.09.2019 (справа №807/1410/17), від 19.05.2020 (справа № 420/5156/18), які полягають у такому.
Орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акта, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок, тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, тощо. При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення об`єкту до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущенні порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню. Вжиття заходів реагування на порушення тих чи інших правил пожежної безпеки слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.
Захід реагування у вигляді повного зупинення будівництва (робіт) є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами. Під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення. В протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина п`ята статті 4 Закону№ 877-V), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.
Виявлені позивачем порушення установлених законодавством вимог пожежної безпеки, які зазначені в акті за результатами проведення позапланового заходу державного (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 19.04.2021 № 35, та на виконання припису про усунення порушень № 24 від 19.04.2021, відповідачем частково усунуто, а саме:
- керівник (відповідальна особа) АЗС ОСОБА_1 пройшов навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки із отриманням відповідного посвідчення;
- проведено обов`язкове страхування цивільної відповідальності за шкоду, яка може бути заподіяна пожежами та аваріями;
- на видних місцях вивішено інструкції про заходи пожежної безпеки та плакати, які містять перелік обов`язків водія під час заправляння;
- придбано та забезпечено АГЗС переносним газоаналізатором у вибухозахищеному виконанні;
- придбано та влаштовано на АЗС гучномовний зв`язок;
- укладено договір на обслуговування об`єкту з Державною аварійно-рятувальною службою;
- пожежний щит (стенд) укомплектовано згідно вимог нормативних актів з пожежної безпеки;
- керівник (відповідальна особа) АЗС Романовський В.і. пройшов навчання та перевірку знань з питань цивільного захисту із отриманням відповідного посвідчення;
- придбано та забезпечено працівників АЗС засобами колективного та індивідуального захисту;
- влаштовано навіс з негорючого матеріалу над технологічним обладнанням;
- АЗС оснащено жорсткою буксирною штангою довжиною 3 м;
- придбано необхідну кількість піноутворювача;
- визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки, встановлено відповідні таблички;
- АЗС забезпечена адресним вказівником;
- ліцензійною організацією здійснено перевірку та огляд пристроїв блискавкозахисту із отриманням технічного звіту (протоколу), яким порушень не встановлено; 
- АЗС забезпечено зовнішнім водопостачанням (ПВ-1, V-10 м. куб., ПВ-2, V- 10 м. куб, ПВ-3, V 20, м. куб., ПВ-4-,\/ 20, м. куб;
- АЗС обладнано довідковим куточком (інформаційними стендами) з пожежноїбезпеки та цивільного захисту;
- керівником видано накази про організацію заборони куріння та проведення ремонтних робіт на території та біля АЗС, які доведено до відому працівників;
- АЗС забезпечена відповідними знаками безпеки;
- демонтовано тимчасові електромережі в допоміжних приміщеннях.
- керівником відповідача видано наказ про організацію очищення резервуарів АГЗС згідно встановленої вимоги та з метою усунення відповідного порушення, відповідачем залучено до роботи ліцензійну проектну організацію для внесення змін до проекту АЗС.
Також, відповідачем зазначено, що декларація відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, буде подана після усунення порушення, визначеного п. 23 припису.
Щодо зауважень контролюючого органу з приводу не дотримання мінімальні протипожежні відстані від технологічного обладнання АГЗС до об`єктів розташованих поза територією АЗС, то керівником видано наказ про організацію очищення резервуарів АГЗС згідно встановленої вимоги та з метою усунення відповідного порушення, відповідачем залучено до роботи ліцензійну проектну організацію для внесення змін до проекту АЗС, а також з огляду на довготривалість відповідної процедури та з метою забезпечення техногенної та пожежної безпеки, керівником ТОВ «Єнерго Трейд інвест» прийнято рішення про припинення відпуску скрапленого газу на АГЗП до моменту внесення відповідних змін у проекті АЗС.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідна АЗС функціонує на підставі діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (копію долучено до матеріалів справи), отриманню якої передує в тому числі і подання уповноваженому органу різного роду документів про безпечність експлуатації АЗС.
На підтвердження усунення вищезазначених порушень представником відповідача до матеріалів справи додані відповідні фото та докази.
Щодо не усунення відповідачем порушення установлених законодавством вимог пожежної безпеки у вигляді не обладнання системою раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення,  то суд першої інстанції вірно вказав, що саме по собі воно не створює безпосереднього ризику виникнення і розвитку пожежі, але може створювати небезпеку завдання шкоди життю та здоров`ю людей у процесі самої пожежі.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 Кодексу цивільного захисту України, на об`єктах підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення на них загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, створюються та функціонують автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення (далі - автоматизовані системи). 
Відповідно до ч. 3 ст. 53 КЦЗ України, на об`єктах з масовим перебуванням людей створюються та функціонують об`єктові системи оповіщення. 
Згідно із ч. 4 ст. 53 КЦЗ України, вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування визначаються правилами, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Таким чином, чинним законодавством,  а саме частинами 1 та 4 ст. 53 КЦЗ України визначено два критерії для виникнення у суб`єктів господарювання обов`язку щодо встановлення автоматизованих систем раннього сповіщення про надзвичайні ситуації: автоматизовані системи встановлюються на об`єктах підвищеної небезпеки; вимоги до автоматизованих систем, їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування, повинні визначатися правилами, затвердженими МНС України чи ДСНС.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.
Згідно із  ч. 4 ст. 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», на основі ідентифікаційних даних Кабінет Міністрів України затверджує класифікацію об`єктів підвищеної небезпеки і порядок їх обліку.
Згідно із ст.13 Закону України «Про екологічну експертизу», перелік видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, об`єктами підвищеної небезпеки є також і об`єкти, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру, тому можна стверджувати, що об`єкти підвищеної екологічної небезпеки є об`єктами підвищеної небезпеки, оскільки є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.
Постановою КМУ № 808 від 28.08.2013 р. до таких об`єктів підвищеної екологічної небезпеки віднесено АЗС, в т.ч. автомобільні газозаправні станції зрідженого газу. 
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 53 КЦЗ України, АЗС зобов`язані встановити автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення, тобто, щодо АЗС наявний перший критерій (належність до об`єктів підвищеної небезпеки).
Відповідно до частини 4 статті 53 КЦЗ України, Вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування визначаються правилами, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Правила, що встановлюють вимоги до автоматизованих систем було затверджено Наказом МНС України «Про затвердження Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення» № 288 від 15.05.2006 р. Проте, вказані Правила втратили чинність на підставі Розпорядження КМУ № 166-р ( 166-2017-р ) від 10.03.2017.
Вказаним наказом МНС України було затверджено також перелік об`єктів, що підлягають обладнанню системами раннього виявлення надзвичайних ситуацій. До 03.08.2011 р. у цьому переліку пунктом 5 було зазначено також АЗС та автомобільні газозаправні станції. 
Проте, з 03.08.2011 р. АЗС та автомобільні газозаправні станції з переліку було виключено. 
Таким чином, щодо АЗС на сьогодні відсутні правила улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення, тому відповідно другий критерій щодо АЗС (Правила) - відсутній. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, оскільки для АЗС правил, що встановлюють вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування, затверджених центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, поки що не існує, фактично існує колізія, оскільки суб`єкти господарювання хоч і зобов`язані встановлювати автоматизовані системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, але одночасно законно не встановлюють їх у зв`язку з відсутністю правил їх улаштування, експлуатації та відсутності АЗС в переліку об`єктів, що підлягають обладнанню системами раннього виявлення надзвичайних ситуацій.
Крім цього, розробка технічного завдання та робочого проекту щодо улаштування комплексу автоматизованих систем раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення можливе за умови дотримання в повному обсязі вимог ДБН В.2.5-76:2014 «Автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення».
Відповідно до вимог п. 3.2. вказаної Автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення (СРВНСО) - автоматизована система класу «людина-машина», у якій суміщено автоматичні процеси виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій, спостереження та оброблення інформації щодо поточного стану об`єктів та будівель, інженерних споруд, мереж, що розташовані на територія з ризиком прояву небезпечних явищ і процесів, оперативне надання користувачам фактичної та прогнозованої інформації, а також оповіщення (за необхідності) працівників та керівників об`єкта, відповідальних за стан техногенної безпеки, посадових осіб органів виконавчої влади та місцевого самоврядування і населення при безпосередній участі людини-оператора.
Монтування СРВНСО виконується на підставі затвердженої проектної документації та технічної документації підприємств-виробників з урахуванням вимог норм із монтажу систем автоматизації, протипожежного захисту, інших норм та нормативно-правових актів (пункт 5.9.1 ДБН).
Для забезпечення віддаленого цілодобового нагляду за технічним станом СРВНСО, а також для прийняття з СРВНСО та передавання (ретрансляції) тривожних сповіщень про загрозу або виникнення надзвичайних ситуацій до систем вищого рівня реагування на ці сповіщення - системи централізованого пожежного та техногенного спостереження (надалі - СЦПТС) застосовуються Пульти централізованого спостереження за СРВНСО (далі - ПЦС). Порядок підключення ПЦС до СЦПТС визначається нормативно-технічними та нормативно-правовими документами щодо створення та функціонування СЦПТС (п. 8.1 ДБН).
Згідно з вимогами п. 8.2.1. ДБН В.2.5-76:2014 ПЦС розміщується в приміщеннях центрів обробляння тривожних сповіщень.
З п. 8.2.1 ДБН В.2.5-76:2014 слідує, що оперативно-диспетчерська служба територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, отримує та реагує на сигнал з СРВНСО за допомогою ПЦС, який розміщується в приміщеннях центрів обробляння тривожних сповіщень.
Відповідно до вимог п. 5.2.20 ДБН В.2.5-76:2014 СРВНСО повинна автоматично формувати та за командою оператора передавати до ПЦС тривожне сповіщення щодо виявлення загрози або виникнення НС разом з ідентифікатором електронної картки аварії, з можливістю отримання від ПЦС сигналу підтвердження його прийняття.
За відсутності відповідного реагування оператора СРВНСО на інформацію про наявність ознак загрози виникнення НС СРВНСО автоматично формує та передає до ПЦС відповідне тривожне сповіщення з ідентифікатором картки аварії за найгіршим сценарієм розвитку НС ( п. 5.2.21 вказаних ДБН).
Наведене свідчить, що ПЦС повинен отримувати з СРВНСО відповідні службові та тривожні сповіщення щодо загрози виникнення НС, у зв`язку з чим здійснюється відповідне подальше реагування на усунення загрози у порядку, визначеному вимогами ДБН В.2.5-76:2014. 
Окрім цього, згідно додатку А «Склад системи» ДБН В.2.5-76:2014 до складу системи ПЦС має входити: сервер обробки даних, автоматизоване робоче місце оператора ПЦС, комунікаційне обладнання.
Як слідує з додатку Е «Перевірка СРВНСО», під час прийняття СРВНСО до експлуатації проводиться перевірка, зокрема, наявності акта проведення дослідної експлуатації. При введенні в єксплуатацію  СРОВНСО складається акт, невід`ємним додатком до якого є Акт тестового випробування щодо визначення технічної можливості передачі тривожного сигналу від систем спостереження до оперативно-диспетчерської служби (додатки Е, Ж ДБН В.2.5-76:2014).
Згідно з наказом ДСНС України від 22 серпня 2014 р. № 481 «Про організацію централізованого та техногенного спостерігання» центром спостерігання було визначено ДП «Центр громадської безпеки 112». 
Проте, у зв`язку з реорганізаційними заходами в системі ДСНС ДП ЦГБ-112» наказом від 11 травня 2016 р. № 218 «Про припинення ДП «Центр громадської безпеки 12» шляхом ліквідації» - ліквідовано.
Таким чином, наведене вище свідчить про те, що у відповідача відсутня фактична можливість усунення вказаного позивачем в акті перевірки порушення, оскільки у самого позивача відсутній відповідний уповноважений орган, який би забезпечував прийом сигналу з ПЦС від СРВНСО для реагування в разі виявлення загрози чи виникнення НС, як того вимагає ДБН В.2.5-76:2014.
Тобто, неможливість відповідача встановити СРВНСО на АЗС є наслідком неможливості дотримання самим позивачем  вказаних  вище вимог ДБН В.2.5-76:2014 щодо необхідності забезпечення ПЦС, функціонування якого є обов`язковою умовою для улаштування та введення в експлуатацію СРВНСО на об`єкті.
Колегія суддів також зазначає, що загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (пункт 32 частини 1  статті 2 Кодексу цивільного захисту України).
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у ході розгляду справи знайшов своє підтвердження факт наявності у минулому низки порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки з боку відповідача, які створювали загрозу життю та здоров`ю людей, однак в  подальшому, такі були усунуто відповідачем самостійно до ухвалення рішення по суті заявлених позовних вимог, що, в свою чергу виключає реальність виникнення загрози життю і здоров`ю людей, а не усунене відповідачем порушення, а саме, об`єкт не обладнано системою раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення, не викликає необхідність застосування судом крайнього заходу реагування у вигляді знеструмлення приміщень об`єкта перевірки, виходячи з вимог принципу співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися неусунутими на час розгляду справи.
З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов  правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову шляхом застосування заходів реагування до АГЗП/АЗС ТОВ «Енерго Трейд Інвест» за адресою: Тернопільська обл., м. Чортків. вул. Копичинецька, 102 А, шляхом знеструмлення, до повного усунення порушень зазначених у даній заяві.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та  зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі №300/3162/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	В. З. Улицький