ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/15827/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О., 
розглянувши у  відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу      Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня    2021 року (головуючий суддя: Златін С.В.) по адміністративній справі № 160/15827/21, розглянутої в порядку загального позовного провадження 
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Маяк" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Маяк"  (далі  СГ ТОВ "Агрофірма"Маяк") 07.09.2021 року звернулося до суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  (далі  ГУ ДПС у Дніпропетровській області),  в якій просить суд визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № 0116110719 від 09.08.2021 року, яким позивачу нараховано суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2020 року  у розмірі 1  002 000 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію  у розмірі 250 500 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки висновки акту перевірки щодо не підтвердження реальності здійснення операцій з придбання товару - органічної добавки (ТУУ 20.1-31370953-002) у контрагента-постачальника ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» є необґрунтованими, ним надавались всі первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій, які обумовлені економічним змістом, направленим на досягнення розумної кінцевої мети у вигляді отримання доходу.
У відзиві на позов  ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства, сукупність доказів свідчить про відсутність факту реального вчинення СГ ТОВ "Агрофірма "Маяк" господарських операцій, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року адміністративний позов СГ ТОВ "Агрофірма"Маяк"  задоволено, визнане протиправним та скасоване прийняте ГУ ДПС у Дніпропетровській області 09.08.2021 року податкове повідомлення-рішення № 0116110719 року.  На користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуті судові витрати в сумі 18 787,50 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову.  
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення  суду першої інстанції відповідає, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що СГ ТОВ "Агрофірма"Маяк"  перебуває на податковому обліку, є платником податку на додану вартість з 12.09.2002 року.
Податковим органом на підставі наказу від 30.04.2021 року №1974-п,  направлень від 13.05.2021 року №2336,2337,2339,2340 у період з 17.05.2021 року  по 11.06.2021 року    проведено планову виїзну документальну перевірку підприємства з питань здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства,   правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством за період з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року, за результатами якої складено акт № 1909/04-36-07-21-05/32075297 від 18.06.2021 року.
Перевіркою   встановлено придбання СГ ТОВ "Агрофірма"Маяк"  органічної добавки (ТУУ 20.1-31370953-002) у контрагента-постачальника  ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО»  у серпні 2020 року на суму 6  012 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 1  002 000 грн.),та виявлені наступні  порушення податкового законодавства,зокрема:
Пункти 44.1, 44.3,44.5,44.6 ст.44, п.198.1.,198.2,198.3, 198.6 ст.198 , п.201.1 ст.201 ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість за серпень 2020 року на суму 1  002 000 грн.
На підставі акту перевірки № 1909/04-36-07-21-05/32075297 від 18.06.2021 року, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення  № 0116110719 від 09.08.2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ  у розмірі 1  002 000 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію  у розмірі 250 500 грн., яке оскаржене позивачем в судовому порядку.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючі позов, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у цій справі є реальність фінансово-господарських взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО», на підставі яких позивачем сформовано   податковий кредит та визначено відповідну суму бюджетного відшкодування при декларуванні за   серпень 2020 року, висновки щодо яких викладені контролюючим органом в акті перевірки № 1909/04-36-07-21-05/32075297 від 18.06.2021 року, відповідач при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення діяв не у спосіб, передбачений чинним податковим законодавством, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Суд апеляційної інстанції  погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Приписами пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1 - 198.3,198.6 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
Положеннями п. 200.1 ст. 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєст- рована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п.44.1, п.44.2 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абз. 1 цього пункту; для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Приписами ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Викладене свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.
В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Посилаючись на порушення контрагентом позивача  ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» вимог податкового законодавства щодо ведення ним господарської діяльності контролюючий орган розцінив надані позивачем до перевірки первинні документи по господарським операціям з придбання товару складеними всупереч вимогам чинного законодавства та такими, що не можуть підтвердити реальність вчинення господарських операцій позивача з вищезазначеним контрагентом.
Висновок податкового органу щодо нереальності здійснення позивачем фінансово-господарських операцій з вищезазначеним контрагентом спростовується наступними матеріалами справи. 
Судом першої інстанції встановлено, і зазначені обставини підтверджені матеріалами справи , що в періоді  перевірки основним напрямком діяльності СГ ТОВ "Агрофірма"Маяк"  було вирощування і реалізація продукції рослинництва.
Матеріали справи свідчать, що між позивачем та   ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО»  укладено договір поставки товару - органічної добавки (ТУ У 20.1-31370953-00262017) №3108-4 від 31.08.2020 року. 
Здійснення поставки товару підтверджено  специфікацією №1 від 31.08.2020 року, видатковою накладною №87 від 31.08.2020 року, податковою накладною №47 від 31.08.2020 року. Згідно з актом приймання-передачі товару №1 від 31.08.2020 року,  складеним на підставі договору зберігання №3108-4-ЗБ від 3.08.2020 року, товар  передано на відповідальне зберігання на склад контрагента, що підтверджено актами наданих послуг №131 від 30.09.2020 року, №262 від 31.12.2020 року, товар після закінчення зберігання перевезений на адресу позивача, що підтверджено договором про надання послуг з автоперевезення від 22.12.2016 року з ОСОБА_1 , товаро-транспортною накладною.
Результати цих господарських операцій   використані позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджується актами списання, обліковими листами трактористів тощо.
Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що під час перевірки податковим органом досліджено та описано в Акті перевірки первинні документи, які складені та оформлені СГ ТОВ "Агрофірма"Маяк" в зв`язку із здійсненням описаних господарських операцій, при цьому не встановлено відсутність первинних документів,   порушення вимог ведення бухгалтерського чи податкового обліку в частині обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єкту оподаткування ПДВ.
З огляду на викладене, доводи податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства при формуванні податку на додану вартість за серпень 2020 року не відповідають фактичним обставинам та спростовуються наданими до матеріалів справи первинними бухгалтерськими документами, а тому є вірним висновок суду першої інстанції про визнання оскарженого  податкового повідомлення-рішення № 0116110719 від 09.08.2021 року, прийнятого ГУ ДПС у Дніпропетровській області, протиправним та його скасування.
Суд першої інстанції правомірно згідно з приписами ст.139 КАС України стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підтверджені документально судові витрати по сплаті судового збору у розмірі  18 787,50 грн.
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовані. 
З урахуванням викладеного  судом першої інстанції правильно встановлені обста-вини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні.
Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325  КАС України, суд,-       
                                             
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу    Головного управління ДПС у Дніпропетровській області   – залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року  по адміністративній справі № 160/15827/21  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 07 червня 2022 року, та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 30 діб.
Повний текст постанови складений 27 червня 2022 року.  

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий