Ухвала
 
22 липня 2022 року
м. Київ
 
справа № 466/8046/18
провадження № 61-20872 св 21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,                
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2019 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Львівській області (далі -  Управління СБУ у Львівській області) щодо не розгляду у місячний термін рапорту ОСОБА_1 від 22 серпня 2017 року щодо прийняття на квартирний облік. Визнано протиправним рішення Управління СБУ у Львівській області згідно з протоколом житлово-побутової комісії від 15 червня 2018 року № 2 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік. Визнано за  ОСОБА_1 право на зарахування його разом із членами його сім`ї на квартирний облік в Управління СБУ у Львівській області за рапортом від 22 серпня 2017 року, з часу подачі рапорту з урахуванням терміну розгляду звернення, тобто з 22 вересня 2017 року. Зобов`язано Управління СБУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 та членів його сім`ї, а саме: дружину - ОСОБА_3 , дочку - ОСОБА_4 , на квартирний облік за рапортом від 22 серпня 2017 року з 22 вересня 2017 року. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
У грудні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив оскаржуване судове рішення апеляційного суду в частині відмови у позові скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким його позов задовольнити повністю.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження                            у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначено у частині другій статті 389 ЦПК України. Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2021 року у справі № 920/715/17, у постанові Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/22630/17, що передбачають вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.  
 
Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справа розглядатиметься колегією у складі п`яти суддів.  
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою                статті 34, частиною п`ятою статті 279, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               О. М. Осіян 
 
О. В. Білоконь
 
Н. Ю. Сакара