ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1140/22 Справа № 201/9751/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р.,
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу 
                        ОСОБА_1 

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року про повернення позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, витрат на правову допомогу та судових витрат, - 

ВСТАНОВИЛА: 
       
       У вересні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, витрат на правову допомогу та судових витрат. 
       Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України (а.с. 9-10).
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що правові підстави для повернення позовної заяви відсутні, позов було сформовано в підсистемі «Електронний суд» та додатком до позову було сформовано відповідний ордер, без можливості його корегування (а.с.13-14).
       Учасники справи своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористалися. 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.
       З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2021 року ОСОБА_1  від імені якого діє представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, витрат на правову допомогу та судових витрат.
       Повертаючи позовну заяву на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що долучені до позовної заяви ордер не є доказом належним чином оформлених повноважень адвоката Турчинського М.І. діяти від імені та інтересах позивача ОСОБА_1 . 
       Однак, погодитися з такими висновками суду не можливо з наступних підстав.
       Згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
       Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
       Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
       Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.
       Положенням статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
       Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
       З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 підписана  електронним підписом адвоката Турчинського М.І. була сформована та подана через систему Електронний суд.
       Додатками до позовної заяви крім іншого, зазначено ордер на надання правової допомоги та ордер адвоката pdf (а.с.1-5).
       Відповідно до вимог частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
       Згідно з пунктом 1 частиною четвертою статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
       З урахуванням того, що відповідні додатки до позовної заяви сформованої в підсистемі «Електронний суд», судом першої інстанції до матеріалів даної справи не долучені, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що відповідний ордер було долучено до позовної заяви та помилково не прийнято до уваги судом першої інстанції. 
       Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
       Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, який передбачає право на справедливий суд та пропорційність.
       Згідно статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
       Колегія суддів звертає увагу на те, що повернення заяв (скарг) за наявності у суду процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи відповідних повноважень під час розгляду справи (скарги) містить ознаки зайвого формалізму та ставить під загрозу дотримання завдань судочинства, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.
       Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
       У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
       Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
       Отже, суду слід уникати зайвого і невиправданого надмірного формалізму у застосуванні норм процесуального права, які впливають на саму суть доступу до правосуддя.
       Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.
       Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Ураховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду питання щодо відкриття провадження до суду першої інстанції.
       Керуючись ст.ст. 367,368,374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   - задовольнити.
       Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року про повернення позову скасувати, справу направити для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

       Судді:                                                                Е.Л. Демченко
                                                               
                                                                               М.О. Макаров