Дата документу 19.07.2022 Справа № 334/5762/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/5762/17        Головуючий у 1 інстанції: Коломаренко К.А.
Провадження № 22-ц/807/411/22        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» липня 2022 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Гончар М.С.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Рикун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. (Дніпро) Москаленко Лесі Петрівни на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Лесі Петрівни, заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 , 

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Л.П., заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 .
В обґрунтування вимог зазначив, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2018 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 кошти на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку, щомісяця, до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, починаючи з 05 вересня 2017 року і до 13 серпня 2020 року. Вирішено питання про судові витрати.
15 травня 2018 року Дніпровським ВДВС Запорізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №56400217 щодо виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття. 
18 травня 2018 року Дніпровським ВДВС Запорізького міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56400706 щодо виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. 
18 травня 2018 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС Запорізького міського управління юстиції Дорошенко К.В. була винесена постанова про арешт майна боржника за виконавчим провадженням ВП №56400706, якою накладено арешт на все його майно. 
16 жовтня 2020 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №56400706 у зв`язку із відсутністю заборгованості та виконанням рішення в частині виплат на утримання дружини. 
При зверненні до виконавчої служби про зняття арешту з майна, він отримав відмову за підписом начальника Дніпровського ВДВС у м Запоріжжя Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01 квітня 2021 року, яка мотивована перебуванням на виконанні виконавчого провадження №56400217 про стягнення аліментів на утримання дитини до 18 років. 
Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 27 травня 2021 року визнано бездіяльність державного виконавця Дніпровського ВДВС у м Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Л.П. неправомірною та зобов`язано останню усунути порушення його прав шляхом скасування постанови ВП №56400706 від 18 травня 2018 року.
Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 25 червня 2021 року він дізнався про те, що постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС у м Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Л.П. від 26 травня 2021 року було накладено арешт на все його майно в рамках виконавчого провадження ВП №56400217.
Вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно, оскільки винесена майже через три роки після відкриття виконавчого провадження, невмотивована, у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо наявності заборгованості боржника за виконавчим провадженням, він офіційно працює, щомісячно з заробітної плати відраховуються аліменти, таким чином відсутні підстави для накладення арешту на майно боржника.
На підставі зазначеного просив визнати протиправними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Л.П., які полягають у накладенні арешту на все його майно постановою державного виконавця ВП№56400217 від 26 травня 2021 року; зобов`язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Л. П. усунути порушення прав ОСОБА_4 шляхом скасування постанови ВП №56400217 від 26 травня 2021 року, стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 2500 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2021 року скаргу задоволено.
Визнано протиправними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Л.П., які полягають у накладенні арешту на все майно ОСОБА_4 постановою державного виконавця ВП №56400217 від 26 травня 2021 року.
Зобов`язано державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) усунути порушення прав ОСОБА_1 шляхом скасування постанови ВП №56400217 від 26 травня 2021 року про арешт майна боржника.
Стягнуто з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 2500,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. (Дніпро) Москаленко Л.П. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на ненадання підтверджуючих документів щодо сплати чи перерахування аліментів боржником, неможливість здійснити розрахунок заборгованості через відсутність достовірних відомостей, дотримання виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову в задоволенні скарги, вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що на день прийняття оскаржуваної постанови виконавця та ухвали суду у державного виконавця не було інформації щодо наявної в нього заборгованості по сплаті аліментів, він не має повноважень надавати звітів щодо перерахування коштів, державним виконавцем не вчинялись відповідні дії, перерахування державним виконавцем отриманих коштів на рахунок стягувача свідчить про обізнаність державного виконавця про його місце роботи та надходження коштів.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2018 року, ухваленим у справі №334/5762/17, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 05.09.2017 року по 13.08.2020 року (т.2, а.с.7- 8).

22.03.2018 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя були видані виконавчі листи:
- про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (т.2, а.с.15-17).
- про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 05.09.2017 року по 13.08.2020 року.

Постановою державного виконавця Дніпровського відділу ДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Коломієць О.С. від 24.05.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №56400217 за виконавчим листом №334/5762/17, виданим Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з  ОСОБА_4  на користь  ОСОБА_2  аліментів в розмірі 1/4 частини (т.2, а.с.19).

Постановою державного виконавця від 16.10.2020 року у виконавчому провадженні №56400217 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_4 , які він отримує за місцем роботи – у ГУНП в Запорізькій області.

Постановою державного виконавця Дніпровського відділу ДВС м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Коломієць О.С. від 18.05.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №56400706 за виконавчим листом №334/5762/17, виданим Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 (т.2, а.с.20). 

Постановою від 18.05.2018 року у виконавчому провадженні ВП №56400706 державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_4 

16.10.2020 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження ВП №56400706 за виконавчим листом 334/5762/17, виданим Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів 1/4 на підставі п.9 ч.1 ст.ст.39,40 Закону України «Про виконавче провадження», аліменти утримані в повному обсязі, згідно виконавчого документу до трирічного віку дитини (т.2, а.с.28).

Постановами державного виконавця у виконавчому провадженні №56400706 державним виконавцем були скасовані: 
-тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України; тимчасове обмеження боржника у праві полювання; тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; заходи примусового виконання щодо внесення ОСОБА_4 до Єдиного реєстру боржників (постанова від 17.11.2020 року); 
-тимчасові обмеження боржника у праві користування мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальним снарядами несмертельної дії ( постанова від 31.03.2021 року).

Отже, судом першої інстанції встановлено, що виконавче провадження №56400706 було закінчено згідно з п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 05.09.2017 року по 13.08.2020 року. При цьому були скасовані усі постанови щодо обмеження боржника, крім постанови від 18.05.2018 року про арешт майна боржника. 

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2021 року, яка набрала законної сили, визнано бездіяльність державного виконавця Дніпровського ВДВС у м Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Л.П. неправомірною та зобов`язано останню усунути порушення прав ОСОБА_4  шляхом скасування постанови ВП №56400706 від 18.05.2018 року про арешт майна боржника (т.2, а.с.53-56).

Постановою державного виконавця від 26.05.2021 року у виконавчому провадженні №56400217 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_4 

08 червня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до державного виконавця із заявою про надання інформації щодо наявності у нього заборгованості у виконавчому провадженні ВП 56400217.

В цей же день державним виконавцем до ГУ ДФС у Запорізькій області направлено запит про надання довідки про доходи боржника, а саме про щомісячний дохід з вересня 2020 року по грудень 2020 року (т.2, а.с.63-64).

09 червня 2021 року у виконавчому провадженні ВП №56400217 державним виконавцем до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області направлено вимогу №34986 про надання звітів про здійснення відрахувань із заробітної плати ОСОБА_4 за період з 01 жовтня 2020 року по 30 травня 2021 року .

06 липня 2021 року на адресу боржника направлено повідомлення про те, що у зв`язку з незгодою стягувача ОСОБА_2 із сумою розрахунку заборгованості державним виконавцем для з`ясування доходів боржника було здійснено запит до органів ДПС, а тому розрахунок заборгованості буде направлено сторонам виконавчого провадження після отримання відповіді на запит виконавця (т.2, а.с.114).

Частинами 1,2 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

За приписами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. 

Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.  

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 
1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 
2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 
3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 
4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

У відзиві на скаргу  ОСОБА_4  державний виконавець зазначає, що підставою для накладення арешту на все майно боржника є ненадання до відділу ДВС відомостей щодо перерахування аліментів стягувачу з 01.11.2020 року по 26.05.2021 року, звіти про здійснення відрахувань від роботодавця боржника не надходили.

Разом з тим матеріали справи не містять та виконавцем не надано відомостей, що в період з 01 жовтня 2020 року по 26 травня 2021 року державним виконавцем вчинялись дії, які свідчили б про наявність заборгованості боржника у виконавчому провадженні, зокрема виносились вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Суд першої інстанції правильно зазначив у рішенні, що, не зважаючи на те, що судові засідання відкладались неодноразово, в тому числі і для надання державним виконавцем розрахунку заборгованості за виконавчим провадженням, відомостей про наявність заборгованості боржника зі сплати аліментів станом на дату ухвалення оскаржуваної постанови, виконавцем не надано. 

При цьому, матеріали справи містять Звіт про здійснення відрахувань та виплати за період з січня 2021 року по травень 2021 року (т.2, а.с.136), на відсутність якого державний виконавець посилалася як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сама по собі незгода стягувача з розміром аліментів, які сплачуються на її користь, за відсутності відомостей про розмір та види доходу боржника, не може свідчити про наявність заборгованості зі сплати періодичних платежів.

Посилання державного виконавця на ту обставину, що відповідно до вимог п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, на правильність висновків суду не впливає, адже доказів в обґрунтування неможливості забезпечення виконання рішення в частині стягнення періодичних платежів в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, суду не надано.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, суд неодноразово відкладав розгляд справи для надання державним виконавцем розрахунку наявної у боржника заборгованості, проте вказаний розрахунок ані боржнику на його заяву від 08 червня 2021 року, ані суду зазначений розрахунок надано не було.

При цьому боржником до відзиву на апеляційну скаргу надано розрахунок заборгованості від 13.01.2022 року, з якого вбачається, що станом на 30.12.2021 року загальна заборгованість за виконавчим документом становить 0,00 грн.(т.3, а.с.50-51).

Одночасно, колегія суддів наголошує, що у випадку виникнення заборгованості боржника, яка буде належним чином оформлена відповідною довідкою (постановою) державного виконавця, останній не позбавлений права накласти арешт на майно боржника для забезпечення виконання рішення, якщо в іншій спосіб виконати рішення в частині стягнення періодичних платежів неможливо.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). 

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків. 

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. (Дніпро) Москаленко Лесі Петрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 липня 2022 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         М.С. Гончар

       І.В. Кочеткова