КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
  
Апеляційне провадження                                             
№22-ц/824/54/2022                                                                             
                
                                                      П О С Т А Н О В А
 
                                             І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

            29 червня 2022 року                                                                       місто Київ
                                                                                               справа № 372/3793/19
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
                   суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                   за участю секретаря судового засідання -Савлук І.М.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Тиханського О.Б., повний текст рішення складено 26 травня 2021 року, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Енергія» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення,-
 
                                            В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 32665,87 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 та отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
29 вересня 2014 року між ПрАТ «Енергія» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання вчасно та відповідної якості надавати послуги з теплопостачання, а відповідач оплачувати за спожиті послуги.
Вказував, що у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати за надані послуги у останньої виникла заборгованість перед позивачемза період з 01 грудня 2016 року по 01 січня 2020 року у розмірі 32665,87 грн.
У січні 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПрАТ «Енергія», в якому просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, сплаченої нею у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що вона мешкає у квартирі АДРЕСА_1 . 
Вказувала, що квартира опалюється за допомогою централізованого опалення, яке надається ПрАТ «Енергія».
Зазначала, що вона користувалась послугами із централізованого опалення та постачання гарячої води, однак її права як споживача були порушені відповідачем, оскільки у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року ціна (тарифи) на вказані послуги була значно завищена за рахунок включення до їх собівартості незаконної, економічно необґрунтованої та завищеної ціни на природній газ.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року позов ПрАТ «Енергія» задоволено частково. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Енергія» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 32623,87 грн.
Сягнуто з   ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Енергія» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1900 грн.
В задоволенні позову ПрАТ «Енергія»в іншій частині відмовлено.
В задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просила рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову на суму 16254,49 грн. та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що згідно наданих позивачем за первісним позовом документам, що містяться в матеріалах справи, розрахунок вартості спожитих послуг в секції Б будинку АДРЕСА_2 проводився наступним чином: ПрАТ «Енергія» знімалися показники будинкового лічильника обліку теплової енергії (вузол комерційного обліку), від них віднімалось кількість спожитої енергії за тепловими лічильниками (вузол розподільного обліку), а залишок розподілявся на власників житлових приміщень, у яких відсутній тепловий лічильник, що суперечить вимогам Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Вказувала, що ПрАТ «Енергія» неправомірно використовувала показання приладів - розподілювачів теплової енергії при розрахунку вартості спожитих нею послуг в супереч пункту 4 частини 2 статті 10 вказаного Закону та неправомірно позивач покладав на неї витрати за опалення приміщень, які належать іншим особам.
Зазначала, що ПрАТ «Енергія» було вчинено ряд дій, які спричинили перекладення обов`язку зі сплати вартості спожитої теплової енергії з власників приміщень, які мають теплолічнильк на власників приміщень, у яких відсутній теплолічнильник.
Посилалася на те, що нею був наданий суду першої інстанції контррозрахунок вартості послуг з централізованого опалення, однак він був повністю проігнорований судом першої інстанції, а мотивувальна частина оскаржуваного рішення не містить мотивів його відхилення.
Вказувала, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що вона є власником 3/4 частин квартири АДРЕСА_1 .
25 серпня 2021 року від позивача ПрАТ «Енергія» до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість. 
Сторони в судове засідання, призначене на 29 червня 2022 року не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
При цьому, колегія суддів враховує, що позивач та відповідач надавали пояснення в судових засіданнях апеляційного суду по доводам апеляційної скарги, відповідач просила апеляційну скаргу задовольнити, представник позивача просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які надавалися в судових засіданнях апеляційного суду, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Енергія» заборгованості у розмірі 42,09 грн. апелянтом не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється. Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що позивач з апеляційною скаргою на рішення суду не звертався.
Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи частково позовні вимоги ПрАТ «Енергія» та стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 32623,87 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач споживає послуги централізованого опалення та постачання (підігріву) гарячої води, але не оплачує передбачені законом платежі, хоча споживачі комунальних послуг повинні оплачувати їх вартість згідно вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 
Колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
09 листопада 2017 року набув чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII на підставі якого втратив чинність Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
В порядку п.2 ч.3 ст.4 Закону до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону
Статтею 10 зазначеного Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі вимог ст.ст.66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Енергія» є суб`єктом господарювання, що проводить діяльність у сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії та надає послуги з централізованого опалення та постачання (підігріву) гарячої води.
29 вересня 2014 року між ПАТ «Енергія» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строки і на умовах, що передбачені договором.
У п.1.3 договору зазначено, що суб`єктом споживання та користування послугами є ОСОБА_1 . Загальна опалювальна площа квартири 104.40 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 листопада 2020 року, власником 3/4 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , а 1/4 частини - ОСОБА_2 .
Позивач, звертаючись до суду з позовом, вказував на те, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 протягом тривалого часу зобов`язань щодо оплати послуг з централізованого опалення у відповідача перед позивачем за період з грудня 2016 року по 01 січня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 32665,87 грн.
ОСОБА_1 , заперечуючи проти розрахунку заборгованості ПрАТ «Енергія» посилалася на те, що відповідно до наданих позивачем документів, при розподілі між споживачами заборгованості з вказаних послуг в секції Б будинку АДРЕСА_2 , ПрАТ «Енергія» знімалися показники будинкового лічильника обліку теплової енергії (вузол комерційного обліку), від них віднімалось кількість спожитої енергії за тепловими лічильниками (вузол розподільного обліку), а залишок розподілявся на власників житлових приміщень, у яких відсутній тепловий лічильник, що суперечить вимогам Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» №2119-VІІІ, оскільки приладами розподільчого обліку енергії було оснащено менше 50 відсотків опалювальних приладів у будівлі.
Також, відповідач обгрунтовуючи контррозрахуноквказувала на те, що згідно акту приймання-передачі об`єкта з балансу на баланс та в управління від 07 липня 2010 року, складеним між ОК «ЖЕО «Веста» та ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест», за яким вводився в експлуатацію будинок АДРЕСА_2 загальна площа квартир складає 12042,16 кв.м. При цьому, в будинку наявні дві секції (під'їзди) А та Б, які є дзеркальними. Вважає, що загальна площа приміщень (крім приміщень загального користування) в секції Б будинку складає 6384,715 кв.м.
Позивач ПрАТ «Енергія», заперечуючи проти доводів ОСОБА_1 надав додаткові пояснення з відповідними доказами (т.3 а.с.136-226), в яких зазначив, що на підставі технічного паспорту секції «Б» позивач надає порівняльну таблицю загальних та опалювальних площ квартир секції «Б» будинку по АДРЕСА_2 , що зазначені в експлікації технічного паспорта та наданих технічних паспортів власниками квартир, які знаходяться на обліку у позивача станом на 01 листопада 2021 року, оскільки до цього часу інформація щодо експлікації приміщень будинку по   АДРЕСА_2 ОСББ « ЛЕРМОНТОВА 28» не надавалася. Для пояснення причини зміни загальної опалювальної площі квартир без теплолічильників, позивач надав уточнений додаток до розрахунку заборгованості по квартирі АДРЕСА_1 та зазначив, що причини змін є: вихід з ладу квартирного лічильника та переведення на загальнобудинковий облік; підключення до опалення квартири, що була опломбована та не споживала тепло; встановлення в квартирах теплолічильників та відповідно зменшення сумарної площі квартир без теплолічильників; переведення квартири до категорії - «інші споживачі».
Відповідно до наданої ПрАТ «Енергія»таблиці, вбачається, що при розподілі послуги з централізованого опалення враховуються всі квартири, відповідно до експлікації приміщень будинку (90 квартир), відхилення опалювальної площі становить 8,9 кв.м (опалювальна площа квартир по технічному паспорту будинку - 5578,1 кв.м, фактична опалювальна площа по технічним паспортам квартир -5587,0 кв.м за мінусом площі інших та опломбованих квартир - 421,8 кв.м). 
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проведено державну реєстрацію юридичної особи ОСББ «ЛЕРМОНТОВА 28» - 22 жовтня 2012 року. 
01 лютого 2013 року між ПАТ «Енергія» та ОСББ «ЛЕРМОНТОВА 28» укладено договір про постачання теплової енергії у гарячій воді №59-Т, загальна опалювальна площа становила 11951,93 кв.м, нарахування проводилися в опалювальний сезон щомісяця з оформленням акту виконаних робіт, відповідно до фактичних показників загальнобудинкового лічильника. 
З 01 листопада 2014 року, відповідно до додаткової угоди №1 до договору №59-Т від 01 лютого 2013 року, опалювальну площу за договором зменшено до 822,10 кв.м, в яку входили опалювальні площі квартир секції «А» та «Б» НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6,НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10,НОМЕР_11, НОМЕР_12, офіси (консьєрж) НОМЕР_13,НОМЕР_14.
Відповідно до акту обстеження стану систем теплоспоживання від 13 серпня 2016 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи у додатках до заяви свідка, системи опалення вищевказаних квартир (крім офісів НОМЕР_13, НОМЕР_14) не були приєднані до будинкових мереж теплопостачання, корінні крани перекрито та опломбовано. 
З власниками інших квартир, на підставі правоустановчих документів, укладено індивідуальні договори про надання послуги з централізованого опалення, відкрито особові рахунки із зазначенням опалювальної площі згідно з даними технічного паспорта квартири, наданого власниками.        
Як зазначалося у поясненнях позивача, наданих по суду першої інстанції, по мірі придбання квартир власниками у секції «Б» їх приєднували до будинкової системи опалення: 25 вересня 2016 року квартиру  НОМЕР_10  підключено до будинкової системи опалення, нарахування за послугу проводяться по загальнобудииковому обліку; 31 грудня 2018 року квартиру  НОМЕР_7 підключено до будинкової системи опалення та обладнано квартирним лічильником.
Відповідно до акту обстеження стану систем теплоспоживання будинку секції («А» та «Б») від 08 вересня 2021 року системи квартир НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 відключено від будинкових опалювальних мереж, пломби не порушено. 
Також в секції «Б» будинку знаходиться квартира НОМЕР_15 (відомча) опалювальною площею 47,2 кв.м, яка з жовтня 2017 року знаходилась на загальнобудинковому обліку, а з березня 2018 року перейшла у власність юридичній особі та переведена до категорії - «інші споживачі».
Крім того, в секції «Б» будинку знаходяться нежитлові приміщення юридичних осіб Офіс НОМЕР_16 (опалювальна площа 58,3 кв.м), Офіс НОМЕР_17 (опалювальна площа 68,7 кв.м), які розташовані в цокольному поверсі будинку, система опалення яких має окреме приєднання (лист ОСББ «Лермонтова 28» від 23 жовтня 2021 року), та які відключено від теплових мереж будинку відповідно до актів про відключення від теплових мереж від 25 березня 2015 року та від 01 березня 2017 року, копії яких містяться у матеріалах справи.
Згідно з  ч.1 ст. 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести  ті обставини,  на які  вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо правильності нарахування заборгованості, колегія суддів виходить з наступного.
З розрахунку заборгованості, який було долучено позивачем до позовної заяви вбачається, що у відповідача за період з грудня 2016 року по 01 січня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 32665,87 грн.
Також позивачем було надано: інформацію щодо нарахувань за послугу теплопостачання та оплат по квартирі відповідача за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року, з врахуванням субсидій та оплат сум, які сплачувала відповідач (т.2 а.с.75-78);
уточнений додаток до розрахунку заборгованості по квартирі  АДРЕСА_1 за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року (т.3 а.с. 225).
У вказаному уточненому додатку до розрахунку заборгованості по квартирі  АДРЕСА_1 за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року зазначено: період нарахувань (колонка №2), показник будинкового лічильника на початок місяця (Гкал) (колонка №3), показник будинкового лічильника на кінець місяця (Гкал) (колонка №4), спожито Гкал секцією В (колонка №5), спожито іншими Гкал (колонка №6), загальна опалювальна площа квартир будинку, що опалюється м.кв (колонка №7), квартири з квартирними теплолічильниками (колонка №№8, 9), квартири без квартирних теплолічильників (колонка №№10, 11), витрата тепла квартирами без квартирних теплолічильників Гкал/на 1 м.кв опалювальної площі (колонка №12), спожито споживачем Гкал (опалювальна площа 104, 4 кв.м (колонка №13), тариф на послугу з централізованого опалення (колонка №14), нараховано за місяць (колонка №15), зміна опалювальних площ (колонка №№16, 17), зміна опалювальних площ після встановлення квартирних теплолічильників (колонка №№18, 19).
Колегія суддів враховує, що згідно з п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (у редакції станом на грудень 2016 року) у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.
У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.
Відповідно до п.12 вказаних Правил (у редакції, яка діяла з 30 серпня 2017 року) у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.
У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.
У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.
Також беруться до уваги тарифи, які діяли на комунальні послуги з централізованого опалення у вказаний період та були встановлені відповідно до: постанови НКРЕКП від 03 березня 2015 року №632 від 01 квітня 2015 року, постанови НКРЕКП від 31 жовтня 2016 року №1925 від 01 грудня 2016 року, рішення виконкому Обухівської міськради від 05 вересня 2017 року №454 від 01 жовтня 2017 року, рішення виконкому Обухівської міськради від 06 лютого 2018 року №55 від 01 вересня 2018 року, рішення виконкому Обухівської міськради від 01 березня 2018 року №124 від 01 квітня 2018 року, рішення виконкому Обухівської міськради від 06 грудня 2018 року №641 від 01 січня 2019 року.
Виходячи з положень п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, які діяли станом на грудень 2016 року та до 30 серпня 2017 року, колегія суддів приходить до висновку, що позивач ПрАТ «Енергія» нараховуючи відповідачу заборгованість за період з грудня 2016 року по 29 серпня 2017 року повинен був брати для розрахунку загальну опалювальну площу квартир будинку, що опалюються, яка зазначена у колонці №7 - 5520,5 м.кв.
А при здійсненні розрахунку заборгованості, з 30 серпня 2017 року повинна була братися опалювальна площа квартир без квартирних теплолічильників, яка зазначена у колонці №11.
Розрахунок вартості опалення квартири у будинках, де встановлено лічильник, оплата розраховується наступним чином: (показник витрат тепла згідно показань лічильника/ загальну опалювальну площу квартир будинку, що опалюються) * опалювальну площу квартири * тариф.
До розрахунку береться опалювальна площа квартири АДРЕСА_1 у розмірі 104,4 кв.м.
Так, розрахунок суми за опалення по квартирі АДРЕСА_1 , розраховується наступним чином:
за грудень 2016 року: 64,01 (спожито ОКгал) : 5520,5 (загальна опалювальна площа квартир будинку, що опалюються) = 0,011595 * 104,4 кв.м (опалювальна площа квартири) * 1413,83 (тариф) = 1711,46 грн.;
за січень 2017 року: 77,96 (спожито ОКгал) : 5520,5 (загальна опалювальна площа квартир будинку, що опалюються) = 0,0141219 * 104,4 кв.м (опалювальна площа квартири) * 1413,83 (тариф) = 2084,45 грн.;
за лютий 2017 року: 81,17 (спожито ОКгал) : 5520,5 (загальна опалювальна площа квартир будинку, що опалюються) = 0,0147033 * 104,4 кв.м (опалювальна площа квартири) * 1413,83 (тариф) = 2170,27 грн.;
за березень 2017 року: 50,23 (спожито ОКгал) : 5520,5 (загальна опалювальна площа квартир будинку, що опалюються) = 0,009098 * 104,4 кв.м (опалювальна площа квартири) * 1413,83 (тариф) = 1343,02 грн.
за квітень 2017 року: 7,1 (спожито ОКгал) : 5520,5 (загальна опалювальна площа квартир будинку, що опалюються) = 0,001286 * 104,4 кв.м (опалювальна площа квартири) * 1413,83 (тариф) = 189,84 грн.
Оскільки, позивач при здійсненні розрахунку сум за опалення по квартирі АДРЕСА_1 за період з жовтня 2017 року по 31 грудня 2019 року брав до розрахунку опалювальну площу квартир без квартирних теплолічильників, яка зазначена у колонці №11, а відтак колегія суддів погоджується з нарахуваннями, як були здійснені щомісячно з жовтня 2017 року по 31 грудня 2019 року.
Таким чином, заборгованість за період з грудня 2016 року по 01 січня 2020 року, вираховується наступним чином:
грудень 2016 року: 1711,46 грн. (нараховано) - 1595,11 грн. (субсидія) = 116,35 грн.;
січень 2017 року: (116,35 грн. (залишок на кінець місяця) + 2084,45 грн. (нараховано)) - 1236,55 грн. (субсидія) = 964,25 грн.;
лютий 2017 року: (964,25 грн. (залишок на кінець місяця) + 2170,27 грн. (нараховано)) - 1255,44 грн. (субсидія) - 1500 грн. (оплата за місяць) = 379,08 грн.;
березень 2017 року: (379,08 грн. (залишок на кінець місяця) + 1343,02 грн. (нараховано) - 1278,08 грн. (субсидія) = 444,02 грн.;
квітень 2017 року: 444,02 грн. (залишок на кінець місяця) + 189,84 грн. (нараховано) = 633,86 грн.;
жовтень 2017 року: 633,86 грн. (залишок на кінець місяця) + 720,65 грн. (нараховано) = 1354,51 грн.;
листопад 2017 року: 1354,51 грн. (залишок на кінець місяця) + 1654,43 грн. (нараховано) = 3008,94 грн.;
грудень 2017 року: 3008,94 грн. (залишок на кінець місяця) + 1655,54 грн. (нараховано) = 4664,48 грн.;
січень 2018 року: 4664,48 грн. (залишок на кінець місяця) + 2595,65 грн. (нараховано) = 7260,13 грн.;
лютий 2018 року: 7260,13 грн. (залишок на кінець місяця) + 2839,37 грн. (зараховано) - 5,08 (перерахунок) = 10094,42 грн.;
березень 2018 року: 10094,42 грн. (залишок на кінець місяця) + 2083,67 грн. (нараховано) = 12178,09 грн.;
квітень 2018 року: 12178,09 грн. (залишок на кінець місяця) + 1196,36 грн. (нараховано) = 13374,45 грн.;
жовтень 2018 року: 13374,45 грн. (залишок на кінець місяця) + 447,78 грн. (нараховано) = 13822,23 грн.;
листопад 2018 року: 13822,23 грн. (залишок на кінець місяця) + 1676,74 грн. (нараховано) = 15498,97 грн.;
грудень 2018 року: 15498,97 грн. (залишок на кінець місяця) + 1852,87 грн. (нараховано) = 17351,84 грн.;
січень 2019 року: 17351,84 грн. (залишок на кінець місяця) + 2635,86 грн. (нараховано) = 19987,70 грн.;
лютий 2019 року: 19987,70 грн. (залишок на кінець місяця) + 2213,05 грн. (нараховано) = 22200,75 грн.;
березень 2019 року: 22200,75 грн. (залишок на кінець місяця) + 3813,04 грн. (нараховано) = 26013,79 грн.;
квітень 2019 року: 26013,79 грн. (залишок на кінець місяця) + 935,33 грн. (нараховано) = 26949,12 грн.;
листопад 2019 року: 26949,12 грн. (залишок на кінець місяця) + 1864,68 грн. (нараховано) = 28813,80 грн.;
грудень 2019 року: 28813,80 грн. (залишок на кінець місяця) + 3204,45 грн. (нараховано) - 616,22 грн. (перерахунок) = 31402,03 грн.
Таким чином, оскільки відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем, а відтак з останньої на користь ПрАТ «Енергія» підлягала стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з грудня 2016 року по 01 січня 2020 року у розмірі 31402,03 грн.
Доводи апеляційної скарги відповідача знайшли часткове підтвердження під час розгляду справи, а відтак, рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року в частині часткового задоволення позовних вимогПрАТ «Енергія» про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Енергія» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 32623,87 грн. та судового збору в розмірі 1900 грн. підлягає зміні, шляхом зменшення розміру заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Енергія» з 32623,87 грн. до 31402,03 грн. та зменшення розміру судового збору з 1900 грн. до 1846,65 грн. 
Щодо посилання відповідача на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що вона є власником 3/4 частин квартири АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від  29 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ «Енергія» та ОСОБА_1 опалювальна площа квартири зазначена - 104,4 кв.м та на підставі вказаного договору було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , а відтак, позивач правомірно нараховував послуги за опалення на площу всієї квартири та ставив питання про стягнення заборгованості саме з ОСОБА_1 . 
Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Послуги, вартість яких залежить від площі квартири - послуги з теплопостачання повинні оплачуватися співвласниками згідно своєї частки.
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування  понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Про що також зазначено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі №638/5001/17.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ПрАТ «Енергія» неправомірно використовувала показання приладів-розподілювачів теплової енергії при розрахунку вартості спожитих послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки як встановлено при розгляді справи в будинку       АДРЕСА_2 жоден опалювальний прилад не оснащено приладами-розподілювачами теплової енергії. В даному будинку частина квартир обладнані вузлами розподільчого обліку (теплолічильниками),що встановлені на вводі в кожну таку квартиру.
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, виходив з відсутності підстав для його задоволення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_1 просила здійснити перерахунок вартості послуг централізованого опалення посилаючись, у тому числі на те, що 27 квітня 2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №315, якою внесено зміни до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою №758. Внаслідок прийняття постанови Кабінетом Міністрів України №315 ціна на газ, який придбавається виробниками теплової енергії у НАК «Нафтогаз України» з метою надання послуг із опалення та постачання гарячої води населенню, була збільшена на 3098,72 грн., тобто в 2,68 разів. Після прийняття постанови №315 середня ціна Гкал теплової енергії збільшилася з 678,92 грн. до 1303,36 грн. Оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року у справі №826/9665/16 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття, то ОСОБА_1  вважає, що позивач повинен здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення у період із 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року.
Разом з тим, постановою Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі №826/9665/16 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до Окружного адміністративного  суду міста Києва.
В подальшому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року задоволенні адміністративного позову до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною (незаконною) постанови №315 від 27 квітня 2016 року відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що для забезпечення позивачем безперебійного надання споживачам послуг з централізованого опалення, у тому числі до будинку АДРЕСА_2 відповідно до норм чинного законодавства ПрАТ «Енергія» встановлювалися тарифи відповідно до постанови НКРЕКП від 03 березня 2015 року №632 від 01 квітня 2015 року, постанови НКРЕКП від 31 жовтня 2016 року №1925 від 01 грудня 2016 року, рішення виконкому Обухівської міськради від 05 вересня 2017 року №454 від 01 жовтня 2017 року, рішення виконкому Обухівської міськради від 06 лютого 2018 року №55 від 01 вересня 2018 року, рішення виконкому Обухівської міськради від 01 березня 2018 року №124 від 01 квітня 2018 року, рішення виконкому Обухівської міськради від 06 грудня 2018 року №641 від 01 січня 2019 року.
Вказані постанови НКРЕКП та рішення виконкому Обухівської міськради не були скасовані чи визнані нечинними, та діяли в спірний період.
При цьому, абзацом 2 ч.4 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV було визначено, що виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 Форма фіксації факту не надання (не належне надання), надання не в повному обсязі або не належної якості послуг з централізованого опалення затверджена постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», а саме: акт-претензія про неналежне надання або не надання послуг.
Доказів про те, що позивачем надавалися неякісні послуги та/або що відповідач зверталася до ПрАТ «Енергія» з заявами про надання неякісних послуг за спірний період матеріали справи не містять.
А відтак, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 .
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Згідно з  ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Колегія суддів вважає необхідним стягнути з ПрАТ «Енергія» на користь ОСОБА_1 судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 196,51 грн. пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року в частині часткового задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Енергія» про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Енергія» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 32623 грн. 87 коп. та судового збору в розмірі 1900 грн. змінити, зменшивши розмір заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Енергія» з 32623 грн. 87 коп. до 31402 грн. 03 коп. та зменшивши розмір судового збору з 1900 грн. до 1846 грн. 65 коп.
 
Рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 залишити без змін.
 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Енергія», місцезнаходження: Київська область, місто Обухів, вул. Промислова, 1, код ЄДРПОУ 13699556 на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судові витрати понесені нею за подання апеляційної скарги у розмірі 196 грн. 51 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 11 липня 2022 року.
 
Головуючий:
 
Судді: