УХВАЛА

04 липня 2022 року 
м. Київ
справа № 600/813/20-а
адміністративне провадження № К/990/14866/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області (далі - ГУ ДПС) на додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі №600/813/20-а за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.05.2021, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000993304 від 03.02.2020 за платежем «податок на доходи фізичних осіб» на загальну суму 601614,25 грн, в тому числі: за податковими зобов`язаннями 401076,17 грн та за штрафними санкціями 200538,08 грн; податкове повідомлення-рішення №0001013304 від 03.02.2020 за платежем «військовий збір» на загальну суму 50134,53 грн, в тому числі: за податковими зобов`язаннями 33423,02 грн та штрафними (фінансовими) санкціями 16711,51 грн; податкове повідомлення-рішення №0001033304 за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 484368,86 грн, в тому числі: за податковими зобов`язаннями 387495,09 грн та за штрафними санкціями 96873,77 грн; стягнуто на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС судові витрати на сплату судового збору в розмірі 11701,00 грн.
Додатковою постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 стягнуто з ГУ ДПС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
13.06.2022 ГУ ДПС подало касаційну скаргу на додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022, в якій підставами касаційного оскарження зазначило пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС).
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 4 частини другої статті 330 КАС).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
ГУ ДПС обґрунтовує підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, посилаючись на не врахуванням судом апеляційної інстанції в оскаржуваній додатковій постанові висновку Верховного Суду у постанові від 17.01.2022 у справі №600/813/20-а та висновку Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц  вказала, що при визначенні суми відшкодування особі витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що з метою отримання професійної правничої допомоги позивач уклав із Адвокатським об`єднанням «Західна правозахисна група» договір про надання правової (правничої) допомоги від 15.04.2020. Згідно з актом прийняття-передачі наданих послуг, позивачу надана така правнича допомога: 1) складання та подання до Сьомого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі №600/813/20-а - 1 год. 40 хв., розмір гонорару - 7500,00 грн; 2) складання та подання до Сьомого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на додаткове рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.05.2021 у справі № 600/813/20-а - 40 хв., розмір гонорару - 3000,00 грн; всього - 10500,00 грн.
ФОП ОСОБА_1 сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «Західна правозахисна група» за договором про надання правової (правничої) допомоги 10500,00 грн, що підтверджується квитанціями № 12573925/1 від 12.10.2021, № 13-574055/1 від 13.10.2021, № 13-575010/1 від 13.10.2021.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн  не співмірні  з обсягом та характером наданих адвокатом позивачу послуг, визнав такий розмір витрат завищеним та стягнув на користь позивача судові витрати на правничу допомогу  у розмірі  4000,00 грн.
Відповідачем у касаційній скарзі не зазначено, в чому полягає не врахування судом апеляційної інстанції висновку Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Постанова від 17.01.2022 у цій справі (№600/813/20-а ), в якій Верховний Суд скасував додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 та направив справу на новий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду не може бути прикладом іншого правозастосування відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС.
Ухвала Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №9901/264/19, на яку посилається ГУ ДПС, як на приклад правозастосування, що не був врахований судом апеляційної інстанції, не може бути взята до уваги, оскільки згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Наведення у касаційній скарзі норм статті 134 КАС, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та вищевказаних постанов і ухвали Верховного Суду не свідчить, що касаційна скарга ГУ ДПС відповідає пункту 4 частини другої статті 330 КАС.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Однак, зазначаючи цю підставу касаційного оскарження, відповідач у касаційній скарзі не вказує підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу, зокрема не наводить переліку доказів, які не були досліджені судом апеляційної інстанції, не зазначає, яке клопотання відповідача про витребування, дослідження чи огляд  доказів або інше клопотання про встановлення  обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, апеляційний суд відхилив.
Відповідно до положень статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга відповідача підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Є.А. Усенко