ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року	Львів	Справа № 460/15558/21 пров. № А/857/134/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,
за участю секретаря судового засідання:             Вовка А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року, головуючий суддя – Друзенко Н.В., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом Спеціалізованої прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про скасування постанов,-
                                                    В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2021 року позивач – Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону звернулась в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1 , в якому просила скасувати постанови про накладення штрафу №65324546 та №65324595 від 27.10.2021 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що нею вживалися необхідні заходи реагування для виконання рішення суду. Зокрема, на адресу Офісу Генерального прокурора як до головного розпорядника коштів Державного бюджету України, було скеровано листи щодо надання відповідних роз`яснень при здійсненні перерахунку складових грошового забезпечення на виконання рішення суду, а також щодо збільшення асигнувань на 2021 рік. Разом з тим, необхідних роз`яснень надано не було. Коштів наразі також не виділено, що позбавляє можливості боржника виконати відповідне судове рішення. Зауважувала на тому, що накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу жодним чином не захищає права стягувача у відповідному виконавчому провадженні. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на момент прийняття оскаржених постанов відповідача, державним виконавцем не встановлено факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Невиконання рішення суду не з вини позивача, а за відсутності бюджетного фінансування є поважною причиною в розумінні ст. 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження».
В судовому засіданні третя особа – ОСОБА_1 заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває два виконавчих провадження №65324546 та №65324595 щодо примусового виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №460/4351/20, яке набрало законної сили 15.03.2021 року, і яким: визнано протиправною відмову Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону у нарахуванні та виплаті прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону, з 26.03.2020 року по 14.08.2020 року, в порядку та в розмірах передбачених ч.ч. 2, 3, 7 ст. 81 Закону України Про прокуратуру; зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону провести перерахунок грошового забезпечення (заробітної плати) прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_1 з 26.03.2020 року по 14.08.2020 року, у порядку та спосіб визначений ч.ч. 2, 3, 7 ст. 81 Закону України Про прокуратуру , з урахуванням положень: п. 3-1 Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, п. 2 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414 та окладу за військове звання; зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_1 грошові кошти, які складають різницю між фактично отриманим з 26.03.2020 року по 14.08.2020 року грошовим забезпеченням та належним до виплати грошовим забезпеченням розрахованим у порядку та спосіб визначений ч.ч. 2, 3, 7 ст. 81 Закону України Про прокуратуру , з урахуванням положень: п. 3-1 Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, п. 2 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414 та окладу за військове звання з урахуванням висновків суду в цій справі.
В обох виконавчих провадженнях старшим державним виконавцем 12.05.2021 року винесено постанови про відкриття №65324546 та №65324595, якими встановлено строк виконання рішення суду боржником - 10 робочих днів (а.с.9-12).
Ці постанови скеровано боржнику до виконання, стягувачу до відома, і факт їх отримання сторонами не заперечується.
Згідно матеріалів справи слідує, що прокуратурою регіону на адресу Офісу Генерального прокурора скеровано лист №21-188вих-21 від 28.05.2021 року щодо надання відповідних роз`яснень при здійсненні перерахунку складових грошового забезпечення на виконання рішення суду (а.с.23-24).
У відповіді на цей лист №4878-21 від 23.06.2021 року Офіс Генерального прокурора зазначив про відсутність правових для здійснення нарахування і виплати окладу за військовим званням в розмірах інших, ніж ті які були розраховані ОСОБА_1 раніше, як і інших складових грошового забезпечення (заробітної плати) (а.с.25-32).
Також прокуратурою регіону на адресу Офісу Генерального прокурора було скеровано лист №21-193вих-21 від 31.05.2021 року щодо збільшення асигнувань на 2021 рік (а.с.33-34).
Письмової відповіді на даний лист як ствердив боржник йому від головного розпорядника коштів Державного бюджету України, не надходило.
Жодних інших заходів, спрямованих на виконання відповідного судового рішення Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону не вживала.
Ні із заявою про роз`яснення судового рішення, ні із заявою про встановлення або зміну способі і порядку його виконання, або щодо відстрочення виконання, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону до Рівненського окружного адміністративного суду не зверталася.
У відповідь на звернення стягувача, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону вказала лише про те, що питання щодо внесення змін до кошторису та збільшення асигнувань по КЕКВ 2112 Грошове забезпечення військовослужбовців на 2021 рік знаходиться на вирішенні в Офісі Генерального прокурора, а саме судове рішення оскаржене в касаційному порядку (а.с.35-39).
Вказану відповідь стягувач подав до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС на підтвердження факту невиконання рішення суду зобов`язального характеру.
Боржник, в свою чергу, жодних підтверджуючих документів про виконання судового рішення до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС не подавав.
На таких підставах державним виконавцем констатовано, що станом на 24.06.2021 року фактичного виконання в повному обсязі рішення за виконавчими документами не відбулося і цього ж дня винесено постанови №65324546 та №65324595 про накладення на боржника - Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону, штрафів у розмірі 5100 грн. у межах кожного виконавчого провадження за невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру.
27.10.2021 року державним виконавцем констатовано, що божником не здійснено жодних заходів направлених на виконання рішення суду, з огляду на що воно залишається не виконаним. Цього ж дня винесено постанови №65324546 та №65324595 про накладення на боржника - Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону, штрафів у подвійному розмірі, а саме 10200 грн. у межах кожного виконавчого провадження за невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру (а.с.13-22).
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що  станом на 27.10.2021 року Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону фактично не виконала рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року у справі №460/4351/20 та не повідомила державного виконавця про існування дійсно поважних причин такого не виконання.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Статтею 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
Статтею 26 Закону визначено підстави початку примусового виконання рішення виконавцем.
За приписами частини п`ятої статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У відповідності до статті 63 Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Згідно із статтею 75 Закону  у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Передбачений статтею 75 Закону штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.
Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що фактичним виконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року у справі №460/4351/20 є в першу чергу проведення перерахунку грошового забезпечення (заробітної плати) ОСОБА_2 з 26.03.2020 року по 14.08.2020 року у спосіб, який безпосередньо визначений судом, в другу чергу - проведення нарахування ОСОБА_2 різниці між фактично отриманим з 26.03.2020 року по 14.08.2020 року грошовим забезпеченням та належним до виплати, і вже в останню чергу - проведення самої виплати.
При цьому, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону не провела перерахунку грошового забезпечення (заробітної плати) ОСОБА_2 з 26.03.2020 року по 14.08.2020 року, а відповідно, і не визначила належну до виплати ОСОБА_2 різницю.
Також, про причини невиконання рішення суду та/або будь-яких доказів поважності причин такого невиконання, позивач державному виконавцю до моменту винесення останнім спірної постанов про накладення штрафу не повідомляв та не надавав. Жодних доказів на підтвердження протилежного позивачем суду не надано і в матеріалах справи такі відсутні.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що станом на 27.10.2021 року Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону фактично не виконала рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року у справі №460/4351/20 та не повідомила державного виконавця про існування дійсно поважних причин такого не виконання, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №460/15558/21 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 21.04.2022 року.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду