УХВАЛА

26 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 420/19772/21
адміністративне провадження № К/990/11594/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача -  Данилевич Н.А.,
суддів: Кашпур О.В., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання дій та відмови протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
13 травня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до  статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.  
19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:
- визнати протиправними дії Військової академії (м. Одеса) відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні;
- визнати протиправною відмову Військової академії (м. Одеса) щодо виплати середнього заробітку ОСОБА_1 за період затримки (з 09 січня 2019 року по день ухвалення рішення) остаточного розрахунку при звільненні;
- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку з 09 січня 2019оку. по день ухвалення рішення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Під час ухвалення рішення у справі судом з`ясовано, що позивачем подано цей позов з пропуском строку звернення до суду.
Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року позивачу встановлено 10-денний строк з дня отримання копії ухвали для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом з доказами поважності причин його пропуску.
На виконання ухвали від 28 грудня 2021 року представник позивача подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій зазначено, що позивач скористався досудовим порядком врегулювання спору. Так, судом першої інстанції встановлено, що з позивачем проведений остаточний розрахунок при звільненні 29 липня 2021 року.
17 серпня 2021 року представник позивача звернувся до відповідача з проханням про виплату позивачу середнього заробітку за час затримки повного розрахунку, однак, як зазначає представник, відповіді на вказану заяву не надійшло. 
У зв`язку з цим, представник позивача повторно надіслав заяву з розрахунком з проханням про виплату позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку з 09 січня 2019 року (тобто з часу звільнення).
Лише 18 жовтня 2021 року була отримана відповідь про відмову у нарахуванні та виплаті належних платежів, а отже, з цієї дати, на думку, позивача, має обраховуватися місячний строк на звернення до суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року, яка була залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2022 року, визнано неповажною причину пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Військової академії (м. Одеса) про визнання дій та відмови протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання дій та відмови протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.
Суди дійшли висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який розпочався з 30 липня 2021 року, оскільки розрахунок при звільненні з позивачем проведено 29 липня 2021 та сплинув 30 серпня 2021 року.
При цьому з позовом позивач звернувся лише 19 жовтня 2021 року, тобто з пропуском встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України строку, відповідно до якої для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі - КАС України), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.
Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок досудового порядку вирішення спору щодо застосування до відповідача такого виду відповідальності як стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутній.
В обґрунтування касаційної скарги позивач вказав, що ним дотримані строки звернення до суду, оскільки до 18 жовтня 2021 року (дата отримання відповіді від відповідача) порушення прав позивача ще не було, а тому у останнього не виникло право на судовий захист. 
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд вказує, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Законодавче обмеження строку звернення до суду з адміністративним позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України  певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Причини, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом в межах розумного строку, скаржником не зазначені.
Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.
За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом є неповажними.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що суди правильно застосували положення пункту 8 частини першої ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись частиною другою  статті 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання дій та відмови протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Н.А. Данилевич О.В. Кашпур   В.Е. Мацедонська