УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/34/22 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О. М. 
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        24 травня 2022 року м.Житомир
       Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності  ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «Високе-Агро», 

в с т а н о в и в :

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. 

Відповідно до постанови, 07.01.2022 року о 22 год. 40 хв. на автодорозі Забріддя-Городище водій  ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різний запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився на місці зупинки, та від проходження огляду на алкотестер “Драгер” на місці зупинки відмовився, під час ведення фото та відеофіксації, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про зміну постанови суду, застосування ст. 22 КУпАП та звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, та закриття провадження у справі.
Вказує, що в суді він заявляв клопотання про звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, оскільки він визнав вину та щиро розкаявся, мав незначну ступінь сп`яніння, будь-яких негативних наслідків не спричинив. Однак суд не надав оцінки та не прийняв рішення щодо його клопотання.

Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
       
       Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і ці висновки апелянтом не оспорюються.

Кодекс України про адміністративні правопорушення – законодавчий акт, у якому систематизовано норми, що регулюють правовідносини, пов`язані із адміністративною відповідальністю. Як складова частина національного законодавства України, КпАП ґрунтується на нормах Конституції України, що обумовлено закріпленим у ст. 8 Основного Закону принципом верховенства права.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ст. 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

16 лютого 2021 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №1231-IX щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. 17 березня 2021 року Закон набрав чинності.
Цим Законом було значно посилено відповідальність водіїв за порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до змін внесених Законом України №1231-IX статтю 22 було доповнено приміткою такого змісту: положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - четвертою статті 126 та статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.
На що вказують і положення ч. 2 ст. 33 КУпАП, згідно яких при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення, а визначена правопорушнику міра відповідальності за вчинене ним порушення правил дорожнього руху за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою, а також відповідає меті стягнення - виховання особи, яка його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Можливості звільнення особи від обов`язкового, визначеного санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП стягнення, в тому числі і з підстав про які вказує апелянт ст. 22 КУпАП, а також і інші норми цього Закону не надають, а призначення цього стягнення є імперативною нормою для суду. 
За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її зміни чи скасування.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2022 року щодо нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
 
апеляційного суду                                                         В.В. Ляшук