ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
22 лютого 2022 року
м. Харків
справа № 638/6915/18
провадження №22-ц/818/9/22
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) - Приватне підприємство «Юридична компанія «Право Груп» 
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) –  ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Юридична Компанія «Право Груп» про визнання договору частково недійсним 
за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2020 року, постановлене суддею Подус Г.С.
в с т а н о в и в :

У травні 2018 року Приватне підприємство «Юридична компанія «Право групп» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 та просило заборгованість за договором про надання юридичних послуг «15/Ю/2016 від 27.04.2016 року у сумі 616223,59 грн; три відсотка річних у сумі 20704,10 грн за період з 28.04.2016 року по 20.05.2018 року та інфляційні збитки 84276,65 грн за період з травня 2016 року по квітень 2018 року.

06 вересня 2018 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до Приватне підприємство «Юридична компанія «Право групп», в якому просила визнати недійсною додаткову угоду №1 до договору  про надання юридичних послуг «15/Ю/2016 від 27.04.2016 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2020 року у задоволенні первісного позову Приватного підприємства «Юридична Компанія «Право Груп» відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватного підприємства «Юридична Компанія «Право Груп»  просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що судом не здійснено всебічного і повного з`ясування обставин справи. Зауважує, що судом першої інстанції взято до уваги лише один АКТ виконаних робіт, при цьому суд залишив поза увагою інші докази, які підтверджують продовження надання адвокатських послуг після підписання Акту від 14.06.2016 року. Судом не проаналізовано сукупності всіх доказів, які свідчать про невиконання ОСОБА_1 умов договору про надання правової допомогу. 

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року залишений без розгляду оскільки поданий з пропуском строку передбаченого процесуальним законом.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , тому рішення суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Юридична компанія «Право групп», суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до Акту виконання робіт від 14.06.2016 року Вих. №517, Приватне підприємство «Юридична компанія «Право Груп»» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з іншої, про те, що договір про надання юридичних послуг виконано в повному обсязі. Також вказано, що жодна сторона претензій одна до одної не має. Тому суд вважав, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги. Крім того, судом відмовлено і у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , оскільки належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 при укладанні додаткової угоди №1 від 27.04.2016 року було введено в оману суду не надано, і твердження, що спірний договір не спричинив для неї настання реальних правових наслідків, також є загальним формулюванням, яке нічим не підтверджується.

Судова колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп»» з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи 27.04.2016 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Юридична компанія «Право Груп»» укладено договір про надання юридичних послуг №15/Ю/2016.

27.04.2016 року між ПП «Юридична компанія «Право Груп»» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до якої сторони погодились доповнити частину 4 Договору про те, що за послуги визначені у Договорі, Замовник сплачує виконавцеві 6500,00 грн у момент підписання договору; 2000,00 грн з моменту відкриття цивільного провадження у суді першої інстанції та кожного місяця; 5% від суми яка буде визначена рішенням судів про стягнення солідарно коштів з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ЗАТ «Державна мануфактура». Загальна сума договору складає 5% від суми, яка буде отримана ОСОБА_1 як вигоданабувачем.

На виконання умов договору сторонами було оформлено Довіреність від 27.04.2016 року, якою ОСОБА_1 уповноважила ПП «Юридична компанія «Право Груп»» на представництво своїх інтересів, зокрема, у місцевих, адміністративних, господарських судах першої, апеляційної, касаційної інстанції, у тому числі Верховному Суді України та інших судах.

Відповідно до Акту виконання робіт від 14.06.2016 року Вих. №517, Приватне підприємство «Юридична компанія «Право Груп»» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з іншої, про те, що договір про надання юридичних послуг виконано в повному обсязі. Також вказано, що жодна сторона претензій одна до одної не має. (т. 1 а.с. 125).

В подальшому Приватне підприємство «Юридична компанія «Право Груп»» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погодили Акт звіряння взаєморозрахунків між сторонами за договором від 27.04.2016 №15/Ю/2016, згідно якого станом на 29.11.2017 заборгованість по оплаті послуг складає 18000,00 грн (т.1 а.с.225).

28.02.2018 року Приватне підприємство «Юридична компанія «Право Груп»» в особі Ястребової Є.Б. направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про розірвання договору про надання юридичних №15/Ю/2016, до якого додано Угода про розірвання від 01.03.2018 та Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей; акт здачі-приймання наданих послуг; акт звіряння взаєморозрахунків.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості Приватне підприємство «Юридична компанія «Право Груп»» в особі Ястребової Є.Б. зазначало, що ОСОБА_1 не виконала умов договору в зв`язку з чим виникла заборгованість  розмірі 721204,35 грн., що складається з: 616223,59 грн. основна заборгованість; 20704,10 грн. 3% річних; 84276,65 грн. інфляційні збитки. 

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

15 травня 2015 року ОСОБА_1 подала скаргу на дії адвоката ОСОБА_2 до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області.

Рішення дисциплінарної палати КДКА Харківської області б/н від 11.12.2018 року притягнуто адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Підставою для притягнення до відповідальності адвоката ОСОБА_2 послугував факт безпідставної відмови адвоката в наданні правової допомоги клієнту ОСОБА_1 і той факт, що внаслідок здійснення таких дій, всупереч інтересів клієнта ОСОБА_1 одночасно залишилася без правової допомоги по 12 справам, в тому числі і в справах правова допомога по яким надавалась за договором від 15/Ю/2016.

Не погодившись із рішенням комісії ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. 

Зі змісту судового рішення вбачається, що судом встановлено неналежне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 27.04.2016 №15/Ю/2016.

Беручи до уваги вище зазначене, судова колегія вважає, що оскільки адвокат Приватного підприємства «Юридична компанія «Право групп» Ястребова Є.Б. неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання за договором від 27.04.2016 №15/Ю/2016, то підстав для повного виконання обов`язків ОСОБА_1 за цим договором не має.

Однак судова колегія бере до уваги, що сторони погодили Акт звіряння взаєморозрахунків між сторонами за договором від 27.04.2016 №15/Ю/2016, згідно якого станом на 29.11.2017 заборгованість по оплаті послуг складає 18000,00 грн тому є підстави для стягнення саме цієї заборгованості. Даних про погашення цієї суми матеріали справи не містять. Також підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати за період щодо якого заявлено позовні вимоги.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.
Розрахунок заборгованості погоджений сторонами 27.11.2017 року до суду із позовом ПП «Юридична компанія» звернулось 21.05.2018 року таким чином стягненню підлягає інфляція за період з 28.11.2017 по 31.04.2018 рік (в межах позовних вимог).

Інфляція:
грудень 2017 року - 101,1
січень 2018 року – 101,5
лютий 2018 року – 100,9
березень 2018 року – 101,9
квітень 2018 року 100,8
Загальний розмір за період становить 5,41% = 973,80 грн інфляція.

3 % річних за період з 28.11.2017 по 21.05.2018 рік тобто за 175 днів (18000*175днів*3%/365/100%=258,90 грн.

Отже заборгованість ОСОБА_1 становить 19232,70 грн та складається з наступного:
Заборгованість за договором 18000,00 грн
Інфляційні втрати 973,80 грн
3% річних 258,90 грн.

Підстав для задоволення позовних вимог ПП «Юридична компанія «Право групп» в іншій частині матеріали справи не містять.

Апеляційна скарга не містить мотивів та доводів щодо скасування рішення суду в цій частині. ОСОБА_1 рішення суду не оскаржувала. Тому рішення суду в частині зустрічних позовних вимог не переглядалось.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються - за подачу позовної заяви в розмірі 10818,07 грн (а. с. 1). За подачу апеляційної скарги ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.
Оскільки позовні вимоги ПП «Юридична компанія «Право групп» підлягають задоволенню частково, а саме на 2,6%, то розмір сплаченого нею судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 281,26 грн.
Враховуючи, що апеляційну скаргу ПП «Юридична компанія» задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 421,90 грн судового збору.
У зв`язку з чим відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2020 року в частині позовних вимог Приватного підприємства «Юридична компанія «Право групп» скасувати.
Позовні вимоги Приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» (код ЄДРПОУ 36459606 ) заборгованість за договором про надання правової допомоги від 27 квітня 2016 року №15/Ю/2016 у сумі 18000,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 973,80 грн, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 258,90 грн .
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» 281,26 грн судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 421,90 грн.
Рішення в частині зустрічних позовних вимог залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий                                                         О.В. Маміна
Судді                                                                         Н.П. Пилипчук
О.Ю. Тичкова