Справа № 163/790/22  Провадження №33/802/376/22 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч.6 ст.481 МК України 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю представника митного органу Пікалюка М.С., Менкала Давида (Mеkal Dawid), розглянувши апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 червня 2022 року,
ВСТАНОВИВ:
       Даною постановою судді провадження у справі за протоколом про порушення митних правил №0896/20500/21 від 19.12.2021 року, складеного щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Польща, що проживає по АДРЕСА_1 ), непрацюючого, закордонний паспорт НОМЕР_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, - закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вилучений за цим протоколом автомобіль марки "Фольксваген", польський номерний знак НОМЕР_2 , що зберігається Волинською митницею, та свідоцтво про його реєстрацію, що міститься в матеріалах справи, повернуто власнику ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ).
З протоколу про порушення митних правил №0896/20500/21 від 19.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_4  ( ОСОБА_2 ), 03 липня 2018 року через митний пост "Угринів" Волинської митниці ДФС увіз автомобіль марки "Сітроен", польський номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 03 липня 2019 року, та перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 19 грудня 2021 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці.
       Такі дії ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ), митним органом у протоколі кваліфіковані за ч.6 ст.481 МК України.
Не погоджуючись із таким рішенням місцевого суду, Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким визнати винним ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкції цієї статті, а також покласти на нього судові витрати. Зазначає про те, що матеріали справи містять докази винуватості ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) у вчиненні правопорушення, яке йому ставиться у провину, проте суд першої інстанції належної оцінки їм не надав. Зазначає також про те, що на момент перетину кордону ОСОБА_3  ( ОСОБА_2 ) виповнилось 16 років. Зазначає також, що вартість аналогічного/подібного транспортного засобу, тому який було ввезено ОСОБА_5  ( ОСОБА_2 ), становить 4800 доларів США, що станом на 19.12.21 складає 130 525,92 грн. 
ОСОБА_4  ( ОСОБА_2 ) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду він нього не надходило.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митного органу Пікалюка М.С., який апеляцію підтримав із наведених у ній підстав, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону. 
При розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).
На думку апеляційного суду при розгляді справи та постановленні рішення судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано.
Висновок місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України є правильним і з ним повністю погоджується апеляційний суд з огляду на таке. 
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. 
Доказами у справі про порушення митних правил згідно із ст.495 МК України є  будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:  1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;  2) поясненнями свідків;  3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;  4) висновком експерта;  5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України . 
За протоколом про порушення митних правил №0896/20500/21 від 19.12.2021 року ОСОБА_3  ( ОСОБА_2 ) ставиться у провину порушення митних правил, за що передбачена відповідальність ч.6 ст.481 МК України.
Об`єктивна сторона вказаного правопорушення, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у перевищенні строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Як докази винуватості ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) митним органом до протоколу про порушення митних правил додано витяги з програмного комплексу АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби.
Приєднано до цього протоколу також письмові пояснення ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) від 19.12.21, які він надав працівникам митного органу. З цих пояснень вбачається, що він 03 липня 2018 року перетинав кордон України на іншому транспортному засобі «Опель Вектра» в якості пасажира і відповідно не міг ввозити автомобіль марки "Сітроен", польський номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 у зв`язку з тим, що на той час він був неповнолітнім (мав лише 16 повних років) та не мав посвідчення водія, а також будь-яких документів на вказаний транспортний засіб - «Сітроен».
З матеріалів справи вбачається, що такі пояснення ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) перевірялись митним органом шляхом надіслання відповідного доручення про опитування інспектора митниці, який здійснював пропуск вищевказаного транспортного засобу марки «Сітроен». Однак, це доручення виконано не було через те, що інспектор ОСОБА_6 21.08.2018 року звільнений з посади за угодою сторін.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно зазначено судом першої інстанції, інші будь-які докази з приводу правопорушення митним органом з приводу обставин увезення транспортного засобу не збирались. Відповідно матеріали справи таких не місять.
Водночас, з копії паспорта громадянина Республіки Польща із номером НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже станом на 03.07.2018 року, тобто на час ввезення транспортного засобу про який іде мова в даній справі, мав лише 16 повних років.
Проаналізувавши встановлені обставини справи, апеляційний суд повністю погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні ст.495 МК України щодо увезення транспортного засобу саме ОСОБА_5  ( ОСОБА_2 ), який на час його увезення був неповнолітнім (16 років) та, як встановлено судом, не мав посвідчення водія.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.
За встановлених судом обставин та беручи до уваги вищенаведені норми законодавства, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_4  ( ОСОБА_2 ) не повинен у даному випадку нести відповідальність за порушення митних правил, яке фактично ґрунтується на припущеннях, оскільки матеріали справи не містять доказів його винуватості в розумінні ст.495 МК України.
А тому, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, є цілком правильним.
При цьому, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі і наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення з посиланням на те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) у вчиненні правопорушення, на думку апеляційного суду зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства.
Правильним є також судове рішення в частині повернення транспортного засобу – автомобіля марки «Фольксваген», польський номерний знак НОМЕР_2 , який 19.12.2021 року було вилучено при перетині кордону України.
Отже, судове рішення в цілому є законним та таким, що постановлене відповідно до вимог МК України і КУпАП.
Будь-яких підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, немає. 
Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді, - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 червня 2022 року щодо ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ), - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                В.А. Подолюк