КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
22 червня 2022 року                                                                                   м. Київ
                                                                     
Справа № 752/16662/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/4917/2022
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                 судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Колдіної О.О. 12 січня 2021 року у м. Києві, у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території, 
 
В С Т А Н О В И В
 
У серпні 2020 року представник позивача звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2015 року по 01 червня 2020 року, основного боргу у розмірі - 9016,64 грн, інфляційних втрат - 1489,36 грн, і 3% річних у розмірі - 657,42 грн, а всього 11163,42 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок АДРЕСА_1 був віднесений до комунальної власності територіальної громади м. Києва та переданий до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.
Рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».
Позивач посилається на те, що в період з 01 травня 2015 року по 01 червня 2020 року житлово-комунальні послуги в будинку АДРЕСА_1 , надавались Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».
Відповідач є власницею квартири АДРЕСА_2 та отримує від позивача послуги, є споживачем таких послуг, перебуває у фактичних договірних відносинах, оскільки договір між сторонами спору не укладено. Зазначає, що за період з 01 травня 2015 року по 01 червня 2020 року у відповідача виникла заборгованість з оплати послуг за утримання будинку і прибудинкової території у загальному розмірі 11163,42 грн.
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2015 року по 01 червня 2020 року в розмірі 9016, 64 грн, інфляційних втрат 1489,36 грн, 3% річних в розмірі 657, 42 грн, а також судовий збір в розмірі 2102,00 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що за інформацією з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213478069, відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 . Відповідач належним чином не виконала свій обов'язок з оплати за спожиті послуги, внаслідок чого відповідно до розрахунку, наданого позивачем у останньої виникла заборгованість в період з 01 травня  2015 року по 01 червня 2020 року з оплати послуг за утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 9016,64 грн. Невиконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, які надає позивач, свідчить про обґрунтованість вимог позивача.  На підставі ч.2 ст. 625 ЦПК України позивач має право на компенсацію інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, розмір яких становить 1489,36 грн, і 3% річних у розмірі - 657,42 грн. А тому суд вважав вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цілому.
 
Не погодилась із зазначеним рішенням суду відповідач  ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга, в якій вона посилається на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що вона 14 серпня 2019 року придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить договір купівлі-продажу. З моменту купівлі квартири вона вчасно сплачувала всі рахунки, про що має всі квитанції, за всі комунальні послуги, які надавалися з того часу. Також зазначає про те, що вона звернулась до позивача про відкриття нового особового рахунку для укладення нового договору з позивачем, надала всі квитанції про сплату послуг за час володіння квартирою, однак відповідач зазначив про можливість відкриття нового особового рахунку лише після сплати боргу за надані комунальні послуги за період часу до купівлі квартири складав 10068,92 грн, тобто борг попереднього власника. Договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_1 стала власником квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями ст. 520 ЦК України. Чинним законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників  (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не зазначено в договорі купівлі-продажу.
На підставі вищевикладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з наступного.
 
Судом встановлено, що на підставі рішення Київської міської ради від 09 вересня 2010 року № 7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві» та рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» було затверджено переліки об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатками 1-10 до цього рішення, та визнано такими, що втратили чинність, додатки 1-12 до рішення Київради від 27 грудня 2001 року № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва». Згідно з переліком наведеним в додатку 1 до об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва передано до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в тому числі будинок  АДРЕСА_4 .
Рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».
З 01 травня 2015 року позивач здійснював функції з утримання будинку в будинку АДРЕСА_4  та надавав житлово-комунальні послуги.
Факт надання житлово-комунальних послуг та їх вартості підтверджується: рішенням Голосіївської районної в м. Києві ради від 19 жовтня 2010 року № 41/10, актом прийому-передачі будинків від 29 жовтня 2010 року, рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270, інформацією щодо фактичних та нормативних витрат на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 442 від 30 квітня 2015 року щодо встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 668 від 06 червня 2017 року, договором про постачання електричної енергії №17195 від 31 серпня 2004 року, додатковою угодою до даного договору, договором про надання послуг № 114 від 02 березня 2018 року, укладеним з КК «Центр комунального сервісу».
Згідно розрахунку заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд при прибудинкових територіях, за квартирою АДРЕСА_2 має місце заборгованість з 01 травня 2015 року по 01 червня 2020 року, складає 11163,42 грн, з яких: основний борг у розмірі - 9016,64 грн, інфляційні втратт - 1489,36 грн, і 3% річних у розмірі - 657,42 грн. 
Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213478069, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 з 14 серпня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:1357, від 14 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забавською Н.В. /а.с.35, 109,110/.
 
Згідно з ч.ч.1,2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.
Частиною 2 ст.382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Отже, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.
Подібні висновки висловлені, зокрема, в Постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, провадження № 61-3604св20, Постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18, провадження № 61-20547св19.
 
З наведених обставин справи вбачається, що позивачем надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 . За квартирою АДРЕСА_5 позивач визначив заборгованість в період з 01 травня 2015 року по 01 червня 2020 року з оплати послуг за утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 9016,64 грн.  
Разом з цим, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно свідчить про те, що  ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 з 14 серпня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:1357, від 14 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забавською Н.В. /а.с.35, 109,110/.
При цьому договір купівлі-продажу від 14 серпня 2019 року, згідно з яким відповідач стала власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями ст. 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).
Таким чином, відповідач -  ОСОБА_1 , в період з 01 травня 2015 року по 13 серпня 2019 року не булла власником квартири, не отримувала послуг, що наддавались позивачем, не брала на себе зобовязань по здійсненню погашення цієї заборгованості . А отже слід погодитися з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних за період з  01 травня  2015 року по 13 серпня 2019 року є такими, що пред`явлені позивачем до неналежного відповідача, а тому задоволенню не підлягають.
З довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 квітня 2018 року по 09 вересня 2021 року, вбачається, що з серпня 2019 року по липень 2021 року позивачем було нараховано 3348,59 грн, а відповідачем сплачено 4710,08 грн. Дана довідка долучена до апеляційної скарги /а.с. 119,120/.
Апеляційний суд приймає вищевказаний доказ, оскільки справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення відповідача, що виходячи з предмету спору відповідає вимогам процесуального закону. Однак, відповідач участі у розгляді справи не приймала, так як не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом, що унеможливило подання нею відзиву на позовну заяву та доказиів на спростування заявлених позовних вимог. 
Враховуючи відсутність заборгованості за вказаний період, підстави для нарахування і стягнення  інфляційних втрат та 3% річних відсутні.
Наведене не було враховано судом першої інстанції, чим допущено не повне з`ясування обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.
 Разом з цим, вимоги апеляційної скарги щодо зобов`язання позивача відкрити новий особовий рахунок про надання житлово-комунальних послуг не можуть бути розглянуті апеляційним судом, так як вказані вимоги не були заявлені в суді першої інстанції.
 
В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню повністю, то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3153,00 грн.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року - скасувати та постановити нове судове рішення.
Позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території - залишити без задоволення.
Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на користь ОСОБА_1  витрати по сплаті судового збору в розмірі 3153,00 грн.
 
Позивач: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (м. Київ, пр-т. Голосіївський, 17б, ЄДРПОУ 32375554, р/р  НОМЕР_2 в ТВБВ № 10026/01 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).
 
Постанова  набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук